Dragi čitaoče, imam da ti ispričam jednu nevaljalu priču...
izvučenu sa stranica istorije
malo nakićenu, doduše,
ali garantujem da će stimulisati tvoja čula.
Priča o gospođici Renar,
divnoj, mladoj aristokratkinji čiji su se seksualni prohtevi...
kretali od naivnih do zverskih.
Ko ne sanja o zadovoljenju svakog tračka požude?
Ko ne želi da utoli tu neutoljivu glad?
Zahvaljujući svom plemenitom poreklu,
gospođica Renar imala je priliku da uradi upravo to:
da podjednako uživa u bolu i zadovoljstvu.
Sve dok se jednog dana...
nije našla u milosti čoveka koji je bio isto toliko...
perverzan kao i ona.
Čoveka čija je umešnost u nanošenju bola...
prevazilazila njenu.
Kako lako, dragi čitaoče...
grabljivac postaje... - Ne.
...plen.
I kako zadovoljstvo lako biva oduzeto jednima...
i dato drugima.
Ode još jedna.
Vašu posteljinu, molim.
Pomeri se. - Idem napolje.
Hajde, Pitou. Tako je.
Vreme je za doručak. Dobro jutro. - Dobro jutro.
- Izlazim. - Slobodno prođite.
Prestani to da radiš. Svi na noge.
Vašu posteljinu, molim.
Psst.
Ja sam.
Pažljivo. Mastilo je još uvek vlažno.
Požuri sada.
P E R A
Da li si to ti, Medi?
Da, majko. Evo još prljavog veša.
Samo, uh...
idem da prostrem veš.
Zar nećeš da nam pomogneš?
Bušon!
Pazi na ponašanje.
Evo ga poslednje poglavlje.
Gdin Mase je rekao da želi još jedan rukopis što je pre moguće.
Ima tri mašine ali ne uspeva da ih dovoljno brzo odštampa.
Preneću to.
Doćiću ponovo, sa delom zarade, kada krene prodaja.
Čekaću. -Možda ćeš mi jednog dana reći svoje ime.
U redu, sve je čisto.
Hvala. - ''Žastin'', Markiza de Sada.
Tek izašlo iz štampe, "Žastin".
Markiz de Sad, "Žastin".
"Ovo je priča o lepotici Žastin,
"najlepšoj devojci koja je ikada kročila u manastir,
"tela tako čvrstog i vitkog..."
"...bio je sram predati je Bogu"
"Jednog jutra, biskup položi svoju ruku na njenu butinu."
"'Velečasni, uzviknula je ona,
"Došla sam da okajem svoje grehe, ne da počinim nove."
"Bezuman, stari sveštenik prebaci je preko kolena...
"i zadiže joj suknju visoko iznad kukova,
"otkrivajući ružičastu kožu njene zadnjice.
"Tu, u udubljenju između njenih guzova...
"ležaše rumeni pupoljak...
"koji je molio da bude pokidan.
"Pre nego što je Žastin
"uspela da se istrgne iz njegovog stiska,
"ovaj bezbožni čovek uze pričesnu hostiju,
"telo Gospoda, Isusa Hrista,
i postavi je u devojčino ušće koje se grčevito trzalo."
Moram li, Vaše Visočanstvo?
"Dok je oslobađao svoju muškost iz odore,
"biskup je mumlao latinsku molitvu...
"a onda, svom silinom,
navali na njenu udolinu."
Bludna tematika ovog romana njegov prezreli stil ukazuju...
da je to delo nečasnog Markiza de Sada.
On piše svoju prozu unutar zidina ludnice.
Dosta! Zaplenite svaku kopiju.
Spalićemo ih na travnjaku palate, pred očima svih!
A, što se autora tiče, ubijte ga.
Uz dužno poštovanje, gospodine,
svi znamo šta se dogodilo Robespjeru, Dantonu i Maratu.
Ućutkate li Markiza, istorija može gledati na Vas kao na despota.
Ali ja sam istorija.
Naravno, Vaše Visočanstvo.
Međutim, izlečiti Markiza de Sada,
uspeti tamo gde su nebrojeni...
lekari i sveštenici omanuli...
Niko ne može kriviti Napoleona zato što je tog čoveka...
dozvao pameti.
Mogu li predložiti...
da naredimo ocenjivanje duševne bolnice Šeranton
i njenih ozloglašenih stanovnika?
Imam savršenog čoveka za taj posao,
dr. Roje-Kolar,
uvaženi psihijatar, čovek izuzetno moralan...
besprekornog karaktera...
i čelične volje.
Moje kolege me smatraju staromodnim.
Čak i varvarinom.
Ali ovde, u hotelu Dju mi smo naklonjeni agresivnom pristupu.
Svakako.
Ne žudim za popularnošću i slavom, gdine Delbene. Moja misija je viša.
Da Božje male greške, one koje je napustio uzmem pod svoje...
i da brinem o njima sa istom snagom...
istom strogošću koju bi upotrebili za dresiranje pasa ili divljih pastuva.
Možda ne izgleda lepo,
ali to je takođe milosrđe.
Par meseci ovoga i biće dobro.
Car se iskreno nada...
da ćete svojom stručnošću i iskustvom...
pomoći duševnoj bolnici Šeranton.
Njihov sadašnji upravnik je izrazito voljen, zar ne?
On je mlad i idealista. Vi ćete morati da budete političar.
Znate li kako ja definišem idealizam?
Poslednji luksuz mladosti.
Nemoj tako čvrsto.
Pusti da te pero vodi.
Dobro.
Polako.
Ne smemo samo prepisivati reči.
Važno je da znamo i njihovo značenje.
Sv. Avgustin nam govori kako anđeli i đavoli hodaju po zemlji među nama...
i da oni ponekada zajednički opsedaju dušu čoveka...
Kako onda da znamo ko je zaista dobar...
a ko zao?
Ne možemo znati.
Samo se možemo čuvati od sopstvenog propadanja.
Hoćeš li večeras sama vežbati čitanje za mene?
"I profesor zadiže Kolumbinu suknju visoko iznad njenog struka."
"Dozvoli da ti budem učitelj, reče on, u ljubavnom činu."
"Onda joj polako svuče gaćice dole,
"ispod kolena.
"A tu, među njenim nogama,
"crven kao lala...
sklizak kao jegulja..."
Ne bi trebalo da čitaš njegove prljave priče.
Niko te ne tera da slušaš.
"Ležaše njen Venerin breg,
svilenkasto brdašce, svevideće oko Boga."
Bila si u njegovim odajama, zar ne?
Jednom ili dvaput.
Čujem da ima turpiju i dleto i da njima oštri zube.
On je pisac, a ne ludak.
Zašto je onda ovde? Zbog ubistva.
Nije tačno.
On piše knjige koje su toliko grešne, toliko zaprljane zlom,
da je jedan čovek ubio svoju ženu nakon što ih je pročitao.
A dve mlade majke su pobacile svoje bebe.
Ja mislim da to jeste ubistvo.
Ako ćete ga klevetati, onda ne zaslužujete da slušate njegove priče.
Mislim da joj se on dopada.
To ja mislim, nije Markiz taj koji joj se dopada zar ne, Madlen?
Nemaju prava da šalju nekoga da Vam stoji nad glavom.
Ja radim za Vas Neću primati naređenja od stranca.
Ne brini.
Ovo je čisto administrativno, ništa više.
Nemoj jesti boju, Paskal.
Bravo, Dofane.
Mnogo je bolje slikati požare nego podmetati ih, zar ne?
Da.
Divno.
Čista posteljina.
Žudim za pravom posetom.
Ne počinjite. - Hajde. Imaš ključ.
Gurni ga u moju malu rupicu.
Markiže?
Gde ste sada?
Markiže?
Pa? Da li sam Vas uplašio?
Vi da me uplašite? Ta Vam je dobra. Dva puta sam brža od Vas.
Pretpostavljam da želite da čujete novosti o Vašoj luckastoj knjizi.
Šta o mojoj knjizi?
Prodavala se đavolski dobro
Dok nisu počeli da je spaljuju.
Opasnost kod pisanja tako vatrene proze...
je kada bi ovi novčići kupovali i tvoje ostale talente.
Želim još nešto od Vas.
Već si mi ukrala srce...
kao i još jedan važan organ južno od Ekvatora.
Vaš izdavač kaže da ne smem da odem odavde bez novog rukopisa.
Imam odgovarajuću priču.
Inspirisanu ovim okruženjem.
Nesrećna priča o pralji devici,
ljubimici odeljenja na kom zatvaraju najgore slučajeve.
Da li je užasno nasilna? -Zasigurno jeste.
Da li je strašno erotična? -U potpunosti je tako.
Ali ima svoju cenu.
Poljubac za svaku stranu.
Moram li da ih dam direktno ili mogu i da ih pošaljem?
Cena je, moja koketo, svakim delićem čvrsta kao i ja...
Oh, Vi.
Govorite isto kao što pišete.
Zdravo.
Šta smo danas, Kleante?
Zeba ili čvorak?
Samo jedna vrsta ptica obitava u ludnici, opate. -Nemoj mi reći.
Gnjurac?
Tu sam već čuo.
To je veoma duga priča.
Na vrhuncu se cena povećava.
Moraš mi sesti u krilo.
Zaista mnogo zahtevate od svojih čitalaca.
Uzbudljivi završetak priče je prava premija.
O čemu se radi? -Razdeviči se,
a onda je zasij tako uzano, kao što je bila na dan tvog rođenja.
Tako obnovljena dođi k meni, da mogu da te razdevičim po drugi put.
Nekim stvarima je mesto na papiru...
drugim u životu.
Blagoslovena je budala koja ne može videti razliku
Gđice Le Kler.
Stižete baš na vreme.
Ovaj matori bludnik se zaboravio.
Misli da sam ja junakinja iz njegovih prljavih priča.
- Madlen. - Da, opate?
Nadam se da ćeš sledeći put kada budeš osetila potrebu...
da posetiš Markiza, umesto toga doći da se ispovediš.
Jeste li za malo vina, opate?
Još nije ni podne...
Razgovor, kao i određeni delovi anatomije
klize mnogo lakše kada se podmažu.
Ovo je retka berba iz jednog mračnog sela u Bordou.
Umesto da grožđe cede nogama oni ga stavljaju na mladin stomak,
i sakupljaju sok u trenutku kada mladi muž uveze svoj brod u luku.
Punoća telesnih ukusa sa jednom trunkom raskalašnosti.
Do dna.
Ovo je vino iz našeg podruma. Prepoznajem mu ukus.
Trebalo je da Vam kažem da je to Hristova krv.
U to bi poverovali, zar ne?
Ovde lepo postupamo sa Vama, zar ne Markiže?
Imate svoj krevet od perja umesto slamarice.
Imate svoj antički pisaći sto koji je stigao čak sa La Coste.
Imate i dovoljno pera da njima prekrijete noja
Istina je, dušice, previše ste me razmazili.
Zauzvrat jedino što od Vas tražimo jeste da se pridržavate pravila.
Znate dobro koliko i ja da ne smete da primate posetioce u svojim odajama.
Ali sada primam Vas, zar ne?
Da, ali ja nisam lepo mlado stvorenje zrelo za kvarenje.
Nemojte biti tako sigurni.
Uzmite olovku u ruku, Markiže.
Ispraznite te svoje bludne misli na papir.
Onda će možda manje vladati Vašim životom.
Puniću stranicu za stranicom.
Obećavam.
Stigli smo, doktore.
Dobar dan, gospodine. Očekivali smo Vas.
Dobro. Veoma dobro.
Dr. Roje-Kolar, dobrodošli u Šeranton.
Možda Vam je malo čudno, prijatelju,
ali nema potrebe da tako bude.
Došao sam jednostavno da pogledam Vaš naučni rad ovde razumete?
Naravno. - Čista formalnost. Zaista.
Ja sam čovek od nauke, a ja sam Božji čovek.
Šeranton može imati koristi od obojice.
Trebaće mi odaje na posedu. Negde gde bih mogao da odložim stvari.
-Recite mi,
zašto se car tako naglo zainteresovao za moje...
to jest, naše poslove?
Izgleda da je jedan Vaš pacijent privukao njegovu pažnju.
Koliko sam razumeo, on izvodi ista zlodela koja propoveda u svojoj fikciji.
Ali sigurno ne ovde.
Bilo je nekoliko ispada u njegovoj mladosti. -"Ispada"?
Opate, molim Vas, pročitao sam njegov slučaj.
Sa 16 je napao služavku raspećem,
a nakon 6 meseci u tamnici unakazio je prostitutku
isekavši njeno telo žiletom, nakon čega joj je rane pekao voskom.
Nadam se da ćete suditi o njemu prema njegovom napretku ovde,
...a ne po njegovoj reputaciji.
Ne mogu da verujem da mi se ovo događa
Još jednom, gospodo.
Ja sam samo bedni obućar.
To sam bio celog života.
Ali sa ovom cipelom želim da zatražim tvoju ruku.
To je grozan komad. Sramota za celu književnost.
Nijedan njegov deo nije zaslužio da njim obrišem dupe.
Ali, nemojte ga pogoršavati. Reci svoj tekst sa ubeđenjem, draga
Kao pravi glumac. -Ali ja nisam glumac. Ja sam dispeptičar.
Samo je zavedi, budalo!
On je napravio veliki uspeh od našeg Malog Pozorišta.
Retko ima slobodnog mesta, da ne pominjem njegovu terapeutsku vrednost.
Preoblačenje kretena...
to mi deluje kao simptom ludila a ne kao lek.
Homo perversio: vrsta koja uspeva u zatočeništvu.
Markiže, ovo je Dr. Roje-Kolar. On nam se pridružuje
u svojstvu savetnika.
Dobrodošli u našu skromnu ludnicu, Doktore.
Pretpostavljam da ćete se osećati kao kod kuće.
Smeh.
Zašto Markiz nije u pravom zatvoru?
Uticaj njegove žene. - "Njegove žene"?
Bolje da ima ludog muža nego muža kriminalca.
I nikada nije pokušao da pobegne?
Čovek njegove reputacije? Ne bi izdržao ni jedan dan na ulici a da ga ne uhvate.
Pored toga, sve što bi mogao da poželi ima u Šerantonu:
biblioteku punu najboljih knjiga na svetu,
časove muzike i akvarela.
Kako sve to deluje na njegovu psihu?
Više ne urla i ne pljuje.
Ne podsmeva se čuvarima i ne maltretira druge pacijente.
A njegovo pisanje?
- A, to. - Pa?
Ono je od suštinske važnosti za njegov oporavak.
Da li Vi potpomažete njegova izdanja?
- Njihovu prodaju? Za širu javnost? - Da. Da.
Naravno da ne. To se ne može štampati.
Cela Francuska je užasnuta ovom knjigom, a Vi niste čuli za nju.
O, Bože.
Ućutkajte Markiza, ili će Šeranton biti zauvek zatvoren.
"Zatvoren"? Ali on je samo jedan od 200 pacijenata.
Pokušajte sa mojom stolicom za smirivanje.
Ili, pustite mu krv pijavicama.
Možda ga treba bičevati.
Zašto? Da bi se naučio strahu od kazne...
umesto da razvija svoje vrline, zarad sopstvene nagrade?
Dozvolite mi da o ovoj stvari sam porazgovaram sa Markizom.
Šeranton je moje životno delo. - Ja nisam bez srca.
Ali ova knjiga je tako duboka uvreda za svakog pristojnog čoveka.
Možete li lično da garantujete da se ovo neće ponoviti?
Imate moju reč.
- Šta je bilo, opate? - Markiz nas je osramotio.
- Pred samim Napoleonom. - Šta je uradio?
Doturao je rukopise izdavaču.
- Zaista?
Dao sam mu svoje poverenje bez razmišljanja, Madlen.
- Ovo je potpuno... - Oh.
razočaranje.
Da, jeste.
Papir je jeftin. Slova su suviše mala.
Šta ste uradili, podmitili nekog od čuvara?
Ali Vi ste me preklinjali da pišem, da obuzdam svoje ludilo.
Ali ne da to objavljujete...
iza mojih leđa, bez moje dozvole.
Da li ste ga zaista pročitali ili ste odmah pohitali na obeležene stranice?
Pročitao sam dovoljno da shvatim suštinu.
I?
To čak nije ni roman.
To nije ništa do enciklopedije perverzije.
To se čak ne može nazvati ni literarnom vežbom.
Likovi su kruti. Dijalozi su isprazni.
Da ne pominjem beskrajno ponavljanje reči kao što su
"bradavica" i "vrhunac".
Tu sam se zaneo, priznajem.
I tako zakržljao delokrug.
Sve najgore u ljudskoj prirodi.
Ja pišem o velikim, večnim istinama...
koje povezuju celo čovečanstvo.
Svi mi na svetu jedemo, seremo, ubijamo i umiremo.
Ali se i zaljubljujemo.
Podižemo gradove, komponujemo simfonije i opstajemo.
Zašto ne biste i to stavili u knjige?
To je fikcija, a ne moralna rasprava.
Zar to nije dužnost umetnosti da nas izdigne iznad zveri?
Mislio sam da je to vaša dužnost, opate, a ne moja.
Još jedna ovakva prevara...
i biću prinuđen da ukinem sve vaše slobode.
To je zbog onog doktora?
Došao je da preuzme Vaše mesto?
U pitanju je više od Vašeg pisanja.
Ministarstvo nam je pretilo zatvaranjem.
Sigurno nisu ozbiljni!
Naša budućnost leži u potezu Vašeg pera.
Moćnijeg od mača.
Stavite se na moje mesto. Tu su i ostali pacijenti.
Ako Šeranton propadne
oni nemaju gde da odu, nema načina da se obuku, prehrane.
Jebo njih! Oni su maloumnici i praznoglavci!
Neka umru na ulici kao što je priroda i planirala!
I vi među njima?
Ako sam ikada pomogao Markiže,
i dozvolio šetnju po prolećnom danu...
ili doturio još jedan jastuk ispod vaših vrata,
ako sam ikada pio vino sa Vama, smejao se Vašim vulgarnostima
ili zabavljao Vas prepirkama, onda me sada poslušajte...
zarad Vas... i celog Šerantona.
I vi imate pesničkog u sebi.
Treba da se prihvatite pera.
Imam li Vašu reč? - Zaista, sada ste me sasekli do srži.
Koja je svrha Vaših praznih pokušaja rehabilitacije...
ako, kada sam se posle toliko vremena zavetovao na pravedno vođstvo,
Vi me nagrađujete jedino sumnjom?
Zar nemate vere u svoj lek?
Vidi, vidi.
U Šerantonu, čak i zidovi imaju oči.
Zar ne?
Pa?
Pa, razgovarao sam sa njim razumno i sa saosećanjem,
to su najbolja sredstva ovde.
I? - Zakleo se na poslušnost.
On je više od pacijenta, doktore. On mi je prijatelj.
Sklapate čudna prijateljstva.
I ako je stvar u vašim rukama,
Jeste. -I ja bih posetio jednog svog prijatelja.
Doktore. - Došao sam po svoju nevestu.
- O, da.
Nismo Vas još očekivali.
Simon je još premlada.
Dobio sam mesto u Šerantonu.
Potrebna mi je podrška koju samo žena može da pruži. -Da.
Simon...
sećaš se dr. Roje-Kolara.
Ne bih zaboravila čoveka kom sam obećana.
Došao je po tebe.
Danas? Ovog časa?
Izvinite, gospođice.
Nisam imao vremena da vam pišem.
Budi zahvalna, dete.
Većina siromašnih devojaka koje su siročad, nikada se ne udaju.
Obično završe kao usedelice ili časne sestre.
Hvala Bogu da si pošteđena takve sudbine.
Zdravo, Simon.
Bog te blagoslovio, Simon.
Krenimo!
Car je želeo da vam obezbedi svu udobnost dok ste ovde.
Smatrajte ovaj zamak poklonom,
ako možete da izfinansirate potrebne opravke.
Gdin Prui je najnadareniji mladi dvorski arhitekta.
On vam je na usluzi.
Naravno, kuća je prazna od diktature.
Ima mogućnosti?
Simon?
Ja treba da živim ovde?
Pripadala je vojvodi od Blanžija, zakletom monarhisti.
Jakobinci to nisu opraštali.
Njegova žena je pokušala da pobegne.
Uhvatili su je ovde na stepenicama.
I napali je bajonetima.
Prepuštena je milosti Božijoj?
Ja ne ronim suze za prošlošću, gdine Delbene. Ja gledam u budućnost.
Gdine Prui.
Trebalo bi postaviti novi mermer, slažete li se?
Poštujte svaku želju moje žene.
Ako želi venecijansko staklo, neka ga dobije.
Italijanski til, danski baršun Nemojte štedeti.
Ali u spavaćoj sobi, vrata će se zaključavati spolja...
a na prozore stavite čelične šipke.
Rešetke?
U manastiru, Simon je bila pošteđena iskušenja ovog sveta.
Ne želim da sada podlegne.
Ona je retka ptica.
Držaću je u kavezu.
Možda su sestre...
propustile da te nauče...
nešto više o braku.
O noćnim dužnostima žene...
prema mužu.
- Ne. - To je skandal, zaista.
On je doktor koji se pretvara da je bogobojazan.
A to nije sve. Prestar je za ženidbu, a ona je premlada.
Još ni školovanje nije završila. Ode bez pogovora...
A to nije sve. -Reci mi još.
Milo malo stvorenje jedva ima 16.
Rekao bih da je i mlađa. Tek je dete.
Kaluđerice su nam rekle još toga... -Pričajte mi.
- Šta još?
Trebalo je da bude kaluđerica.
Kunem se.
Došla je sa statuom Device Marije.
i krstom oko vrata.
Kaži mi još.
Može deda da joj bude.
Licemer.
Ovo sve više liči na farsu.
Opate De Kulmije, nitkove.
Vaše komedije su postale pravi hit. Morala sam da se pomučim da dobijem kartu.
I tako su profesionalno odigrane.
Šarmantni mladić iz prošlonedeljne komedije,
Nisam ni pomislila da je imbecil.
Svako ima talenta.
- Da, naravno. - Oh.
Zar to nije doktor? Kažu da je veliki stručnjak.
Poznati stručnjak u Šerantonu. - Da, zaista.
Jedno mu moram priznati. Ima divnu ćerku.
Dosta s ovim glupostima.
Mi smo bolji od ovoga.
Zapamtite, gospodo, unutar vaših... delikatnih umova,
i vaših sjajnih tela,
umetnost čeka da se rodi!
Pružimo doktoru predstavu.
Koju će, nadam se, pamtiti zauvek.
To je madam Božinal i gđica Kleri.
I naravno, ispred njih Markizova žena.
Zaista.
Vreme je za početak.
Vi ćete biti severac.
Dame i gospodo,
došlo je do promene programa za večeras.
Nećemo igrati ''Veselog obućara''.
- Umesto toga,
izvešćemo premijerni komad...
u čast novo-postavljenog dr. Roje-Kolar...
i njegove ljupke supruge.
- Komedija se zove--
''Zločini ljubavi''.
Koji je napisao jedan od štićenika Šerantona,
Markiz de Sad!
- Stani. Statua, statua.
O, sestro Senfon, kakav je ovo beg
prelazimo reke, kanjone i sneg?
Požuri, inače ćemo zakasniti.
Predajem te čoveku za koga ćeš se udati.
Kada se odmoriš,
on će te naučiti šta su uživanja.
Konačno stiže moja mukom osvojena mlada.
Požuri, dete, u toplinu doma. Tamo ćeš naći blaga razna.
Marcipan i puslice da postaneš mazna.
Takva finoća je nažalost retka za žene.
Toliko sam srećna što odabra baš mene.
Hvala, draga sestro, što ste u svemu saučestvovale,
što ste je meni u ovaj osamljeni zamak doveli.
-Da li je bilo dobro?
Malo ona zna kako se živi... podučiću je...
...zločinima ljubavi
Brzo, iskači iz odeće.
Vidi mi skiptar, al čvrsto niče.
- Stanite, preklinjem Vas.
Vi niste ljubavnik. Vi ste napasnik.
- Radi šta ti se kaže.
- Diži noge u vazduh. Odlazi odmah.
- Ali tek je počelo. -Uradi kako ti kažem.
Gđo.
Tačno je, svinja sam.
A ovde je moja poslastica.
- O, Bože! Šta je ovo?
- Srami i daje mi podsticaj.
Tako lep osećaj daje mi on.
- Sličan kao
sestra Semfone.
Već idete?Pa da, ovo ste već videli.
- Smeh.
Sumnjao sam da sestra to radi ali nisam mislio i na mojoj mladi.
Rekao bih vam više...
ali se ne da dočarati.
Draga Evgenija, ti si pravi dar..
okreni se na leđa da pravimo dar-mar!
Sve me vec bocka i golica.
Biće sve jače i jače dok ne krene da ti se plače
-Dok ne kazes da nećeš više]
Neću...Još,još, još...!
Dođite napred za sledeću scenu.
Od pozadi!
Da, uradimo to.
Hoćete li zapečatiti moje usne?
Kada već prekršiste svaki drugi tabu?
- Iskoristiću svaki klizavi otvor.
Kada već tražiš onda i gutaj!
Maniri!
- Da!
Požuda, pohlepa nisu više...
Juliette!
Vodite ga u ambulantu. Medi?
Da li te je povredio? -Ne.
Od njegovog smrdljivog daha su mi potekle suze to je sve.
U redu je.
Madlen?
Hoćeš li da nas odvučeš u propast sa sobom?
Ne budite apsurdni.
Sramota!
To je samo komad.
Taj komad je ogavan.
- Bilo je grozno
Koga treba kriviti?
- Sve je izmišljeno. - Naravno.
- Nije inspirisana događajima. -Zasigurno nije.
Treba da Vas je sramota, opate,
Da koristite jadne, patetične kretene za finansijsku dobit.
To nam nije bila namera.
Vaša čudovišta za turiste i tragaoce za čudima.
Šeranton je sanatorijum, a ne cirkus!
Zbog toga zatvaram pozorište.
"Zatvarate"?
A što se tiče Vašeg prijatelja, slavnog pisca iz ludnice--
Učiniću sve što je u mojoj moci--
učinite više, inače ću biti primoran da obavestim ministarstvo...
da ovde zaista ludaci, upravljaju bolnicom.
Nadam se da ste zadovoljni.
Zatvorio je pozorište.
Ne može to da mi uradi.
Kako ste sebični?
Mi smo samo držali ogledalo.
Njemu se očigledno nije svidelo to što je video.
Šta dođavola radite sa mojim perima?
Ako nećete da držite reč, ja nemam drugog izbora.
Ali održao sam obećanje. Nisam objavio.
Možda ćete ih vremenom dobiti nazad.
Ne možete.
Imam paklene demone u glavi.
Jedini spas mi je da ih zarobim na papiru.
Pokušajte da čitate, za promenu.
Pisac koji je napisao više nego što je pročitao
To je siguran znak amaterstva.
Evo.
Počnite sa Biblijom.
Veselija ja i bolje napisana.
Ovaj Vaš užasni Bog?
Razapeo je sopstvenog sina kao parče teletine.
Naježim se kada pomislim šta bi meni uradio.
Zašto mi ovo radite?
Prestani te.
Umreću od samoće.
Nemam društva sem likova koje stvaram.
Kurve i homoseksualci!
Bolje Vam je bez njih.
-Imam predlog. - Uvek ga imate.
Madlen. Opčinjena je samnom.
Uradila bi šta god ja poželim. Mogla bi da Vas poseti.
Ne znam koga više vređate, nju ili mene.
- Uđi kroz kapiju raja, kao da je - Dosta!
Previše si napet, dragi. Trebalo bi ti dugo, sporo jebanje.
Laku noć, Markiže.
Onda me maltretiraj! Proklet bio, oče!
Zar ne shvataš moje situaciju?
Njenu ozbiljnost?
Moje pisanje nije doborvoljno, nalik otkucajima mog srca.
Moja stalna erekcija!
Uradila sam ono što si mi naložio.
Posetila sam zanatliju.
Smejao se i nazvao me kurvom.
Ipak je uzeo moj novac.
Ne znam šta ti pričinjava veće zadovoljstvo:
sami predmeti...
ili poniženje koje doživljavam kada ih naručujem u tvoje ime.
A poslednje, ali ne i manje važno.
Donela sam ti malo ulja od anisovog semena...
i malo čokoladnih bombona.
Da li ste znali, madam?
Ispunjene su kremom, zar ne?
Znate da ih neću ni pogledati ako ne...
pucaju i
izliva se krem iz njih.
Šta ste još doneli što bih mogao da gricnem?
Donatien, ne smeš.
Reci mi. Koje si još poslastice donela?
Stidite se, zaista.
Zajebavaš me, ženo. Bonbone?
Da li treba da sedim ovde i da se prežderavam nepotrebnim glupostima,
da sisam tvoje male poslastice,
kada je ono što mi zaista nedostaje, što mi zaista treba...
nekoliko pera za pisanje, možda i malo mastila?
- Osprostite mi. Molim Vas. - Zar ne vidite?
Ja sam silovan.
Daleko okrutnije nego bilo ko od mojih nesrećnih likova.
Kako sam mogla da znam, dragi?
Kako sam mogao da Vam kažem, da Vam napišem pismo?
Sa čim, moja grešna nevesto?
Molim te, Donatien, kao Vaša žena, Vaš jedini saveznik,
morate da prestanete da od sebe pravite čudovište!
Došli ste da mi držite predavanje?
Da se razmećete Vašom zastranjenošću javno na pozornici?
Nagovorili su Vas na ovo, zar ne?
Trebalo bi da pridobijete doktorovu naklonost, a ne njegov prezir.
Doktor? Trebalo bi da urežem svoje ime u njegovu zadnjicu
i te rane da ispunim solju!
Ovde ste, bezbedni, okruženi ciglom i malterom.
Moj zatvor je daleko okrutniji. Nema zidova.
Gde god da odem oni, upiru prstom i šapuću.
Na operi, sikću na mene kada uđem u svoju ložu.
Kada sam bila u crkvi, sveštenik je odbio da čuje moju ispovest.
Rekao je da sam već prokleta.
Zašto ja moram da patim zbog Vaših grehova?
Tako je sa svim mučenicima, zar ne?
Vratite mi moju anonimnost. To je sve što tražim.
Dozvolite mi da budem nevidljiva.
Recite mi, da li ste ikada uradili nešto da bi me oslobodili? Ne.
Da li ste se žalili dvoru? Nikada!
- Tražili da Vas car sasluša? - Kako? Odbija da me vidi!
Zgodno je to kada nekom zaključaju muža.
Više ne morate da ćutite ni da podižete svoju suknju...
niti da otvarate Vaša usta, da bih ih ja upotrebio za jedinu korisnu stvar.
Vi niste moja žena! Ne, Vi ste jedan od mojih brojnih tamničara! Napolje!
- Šta za ime Boga? - Vodite ovu kravu!
Ne mogu da je gledam!
Možda biste mogli da nađete neko mesto za nju, u zapadnom krilu
među histeričnim ljudima!
Zaključajte i nju da vidi kako je to!
Za ženu skromnog porekla, Vaša žena ima prefinjen ukus.
Kada sam predložio granit za foaje, ona je zahtevala peruanski mermer.
Peruanski mermer, potrebno je čitavo bogatstvo da bi se nabavio.
Šta god njeno srce želi, gospodine Prui.
Ništa ne želim više sem da ispunim svaku njenu želju, ser,
ali sa skromnom sumom koju ste mi dali...
Ja sam arhitekta, ne mađioničar.
Odmah moram da vidim doktora.
U pitanju je stvar od velike važnosti.
Uobičajeno je da se piše i traži sastanak.
Očajanje me je prevelo preko normi ponašanja sve do ludila.
Moj raspored se ne može prilagođavati hiru ludaka.
Molim Vas da napravite izuzetak, doktore. Vi radite u ludnici.
Svaki Vaš trenutak u životu je rukovođen od strane ludaka.
Molim Vas, budite kratki.
Vi ste novi u Šerantonu, zar ne?
Možda se još uvek niste upoznali s mojim mužem i njegovim neobičnim slučajem.
Uz svo dužno poštovanje, madam,
čitava Francuska je upoznata sa Vašim mužem.
Hoćete li nas na trenutak ostaviti nasamo, molim Vas, gospodine Prui?
Naravno. Vaš sluga, ser.
Gospodo.
Madam, izvolite.
Dobro jutro, madam.
Predpostavljam da ste došli da molite za milost u ime svog muža.
Jeste, zar ne?
Najdraža mi je želja, doktore,
da ostane zarobljen zauvek.
I kada na kraju umre u mračnoj utrobi Vaše institucije,
da će biti ostavljen kao hrana glodarima i crvima.
Ako Vas razumem, madam.
Ako ne možete da ga izlečite...
zaista da ga izlečite...
onda bar, molim Vas, zauzdajte zver koja besni u njegovoj duši.
To nije lako uraditi, madam.
Vi ste svesni, zar ne, da nas jako puno košta...
boravak Vašeg muža u Šerantonu?
Svakog meseca plaćam stipendiju, mnogo revnosnije nego što bi trebalo.
Ali to jedva pokriva troškove oko njegove sobe...
sa po kojim penijem više za odgovarajući tretman:
opijate da smire njegovo raspoloženje,
poveze da se umiri kada se ne ponaša dolično.
Možda, ako biste mogli da podržite
Vašu molbu sa sredstvima kojima bi mogla biti ispunjena...
Nisam imućna žena.
Imate izdržavanje, zar ne?
Od prodaje njegovih knjiga? - To je prljav novac, doktore.
Kakva divna zamisao. - Koja je to zamisao?
Da ti zli novci nastali iz njegove izopačenosti...
sada mogu da utiču na njegovo spasenje.
To je iznad izopačenosti...
da čast će nositi svoju cenu.
Zamislite...
stari prijatelji Vas ponovo pozdravljaju i ljube u ruku.
"Markizo, očarani smo što Vas ponovo vidimo.
Dobrodošli nazad sa vašeg dugog, mračnog spusta u ambis sramote."
Ne igrajte se samnom, doktore.
Sada je vreme da osigurate sebi epitaf:
"Dorotvorna Markiza,
Šerantonov najpoštovaniji filantrop"...
ili "Satanina nevesta".
Budite uvereni, Markizo,
Vaša darežljivost će ubrzati put Vašeg muža ka ozdravljenju.
Peruanski mermer, bez ikakvog pitanja.
Večno sam Vam zahvalna. - I ja Vama, Markizo.
Doktore, mogu li da Vam ispričam njegov najokrutniji trik?
Naravno.
Nekada, davno...
dok sam bila mlada i naivna...
učinio je da ga zavolim.
Madlen, slatka moja, možeš li da mi doneseš pero i mastilo?
Ne usuđujem se.
Doktor Vas posmatra pažljvije nego ikada pre.
Dr. Montalive je bio, fino rečeno, sićušan.
Kada je bio opušten, njegov deo je bio malo veći od kalema.
A kada je zažaren, uzvisivao se čitavih 10 centimetara.
Da to nadoknadi, trudio se da ostavi utisak na svoju draganu
uz pomoć mnoštva drugih stvari:
dobro vino, svež ulov i kuća toliko velika koliko su njegove druge stvari bile male.
Uzeli smo grede za plafon iz Provanse.
A sledeće nedelje, zidni slikar dolazi iz Pariza...
da naslika optičku varku u balskoj dvorani.
- Da li si zadovoljna? - Veoma.
Voleo bih da pijem brendi u salonu...
gde možemo sedeti jedno pored drugog pored vatre.
Radije bih čitala, hvala.
Više voliš da čitaš nego da provedeš vreme sa svojim mužem?
Pa, nije ni čudo. Ja sam samo od krvi i mesa.
To ne može da se meri, zar ne, sa štampanom stranicom, a?
Prijatno veče onda. Uživaj u samoći.
Vašu posteljinu, molim.
Vašu posteljinu.
Sad il' nikad.
Evo!
Pa, ako ne želiš da pročitaš svojoj majci,
možda ne bi trebalo da čitaš uopšte.
To nije za tebe, majko.
Oh, hajde, draga, počni da čitaš.
"Gospodin Buloar je bio čovek čiji bi se erotski apetiti...
"mogli diskretno opisati kao... postmortem.
"Česti posetilac groblja,
"njegov najslavniji plen je bila dama...
6 decenija starija od njega, preminula pre dvanaestak godina."
To je strašno.
Oh, to je previše, previše strašno.
Pa, nastavi.
"Snaga kojom je vodio ljubav...
"je dislocirala njene kosti.
"I pored toga...
"dodelio joj je najveći kompliment koji je davao ženama.
- Da?
Dovoljno dobra da se iskopa."
Pitali ste me jednom za ime.
Madlen
Slatka onda, kao kolači.
Zar i Vi nemate neko ime?
Pođi samnom na jahanje jednog dana. Možda ću ti ga reći.
Vaša majka može biti slepa, ali vi imate dobar vid.
Moja majka je slepa zbog ceđi u kazanima za veš.
Pranje čaršava za ludake je ovu ženu koštalo vida.
Ovo može da je košta mnogo više. - Više ćete izvući iz nje ljubaznošću nego...
Šta može da izazove ovakvu boju?
- Ja sam samo pralja, nisam detektiv. - Sada nije trenutak da...
Možda su vaši kazani zarđali.
Ili je možda ceđ užegla.
Ili možda, možda su...
ovi čaršavi pripadali našem prijatelju Markizu.
Imamo preko 200 kreveta. Mogu da budu bilo čiji.
Sa tako vinim tkanjem, ukrašeni njegovim sopstvenim rukopisom?
Ona laže. To se vidi na njenom licu.
Iznosimo sve napolje.
Uskoro smo gotovi, ser. - Zapamtite, sve što se može upotrebiti kao pero.
Pretražite celu sobu.
Dakle, doktor pucne bičem, a Vi igrate!
Moj krevet, nema ga više. Da li treba da se smrznem i umrem?
Ajde, nosite tepih.
- Uzmite ga. - To je tursko tkanje, idiote.
košta više nego što ćeš ti zaraditi za ceo život.
- Njegovu stolicu. - U redu. Uzmite je. Uzmite sve.
- Evo.
A ovo... Pažljivo, klizavo je.
Nemate pojma gde je bilo.
Da ne zaboravimo Meri, slatku Meri,
jevrejsku kurvu, Božiju bludnicu.
Devičansko rođenje? Čitava religija izgrađena na oksimoronu.
Njegovo vino.
Od sad nadalje, ništa sem vode uz svaki obrok.
- Vode? - A iz mesa će biti izvađene kosti.
- Zašto ovo oznenadno mučenje? - Zato što Vi nastavljate sa Vašim pisanjem.
Ja nisam stvorio svet u kome živimo. Samo sam ga opisao.
Njegove užase, možda.
Njegove najmračnije noćne more. A zbog čega?
Ničega sem Vašeg sopstvenog morbidnog zadovoljstva.
Ne, pišem šta vidim: beskrajan niz do giljotine.
Svi smo mi u redu, samo čekamo udarac sečiva.
Reke krvi teku pod našim nogama, oče.
Bio sam u paklu, mladiću.
Ti si samo čitao o tome.
Žao mi je, Markiže, iskreno.
Ovaj Vaš zavet čestitosti, koliko je strog?
Predpostavimo da ga samo stavite u njena usta?
Pobožni mali crve.
U teškim uslovima, umetnik cveta.
Radoznali ste, zar ne?
Jebeno zadovoljavam sebe. Mogu da zadovoljim i Vas.
Ne znate šta propuštate, draga.
Tražim jednu knjigu. Možda je znate.
Ostao mi je samo još jedan primerak.
Spasio sam je lično iz plamena.
Molim Vas, požurite. Moj muž zaključava vrata u sumrak.
Tako slatko mlado stvorenje kao Vi...
ionako ne bi trebalo da čita takve prljavštine.
Odrasla sam u manastiru, gospodine.
Sve što znam o svetu, dugujem knjigama.
Mladim damama sveta,
oslobodite se tiranije koju nameće vrlina...
i probajte, bez stida zadovoljstva koja pruža telo.
Snaga muškaraca leži u jakoj pesnici,
ali snaga žene se nalazi na drugom mestu:
u svilenojm udubljenju među njenim nogama.
Kasno je, Simon, draga.
Dosta je bilo poezije.
Doručak.
Madlen, molim te...
Šta su Vam sad uradili?
Mučenje tako ružno, tako srednjevekovno...
čak ni ja nemam reči da to opišem.
- Nastavi. - Ako imaš i malo sažaljenja u svom srcu,
odbaci oprez...
i odključaj moja vrata.
Neka mi je Bog u pomoći.
Ne usuđujem se. - Ne budi glupa, dete. Imam iznenađenje za tebe.
Sad otvori ta prokleta vrata.
Moja najnovija knjiga.
Počinje na mom levom rukavu...
i nastavlja preko mojih leđa.
Najduža rečenica, primetićeš,
ide preko čitave unutrašnje strane.
I sve se završava na dnu...
moje desne cipele.
- Oh, Bože. "Koplje"? - Da.
Da.
- "Goli na tanjiru"? - Da.
"Stotinu sporih jezika"?
Da.
- Vi ste genije! - Da!
Pssst!
Idi brzo...
da te ne bi grdili zbog mog lošeg ponašanja.
Medi, sobraćaš s đavolom, platićeš za to.
- Izvini. - Straža!
- Da!
- Pssst! - Platićeš! Straža!
Pogledajte šta sam Vam doneo, dragi moji.
Ovde je nešto napisano. - Dva poglavlja, po jedno za svaku stranu.
Moje pisanje živi!
Vodite ovu zver nazad u njegov kavez!
Nemojte mi reći. Došli ste da čitate moje pantalone.
ne držite me u neizvesnosti. Šta će biti, 50 udaraca? Noć na spravi za mučenje?
Neću da prljam ruke s njim.
Ne bi ni trebalo. To je prvo pravilo politike, zar ne?
Čovek koji naređuje pogubljenje nikada ne spušta sečivo!
Srećni ste što su me primorali da Vas kaznim.
Da je zavisilo od doktora, bilo bi ste odrani od batina.
Pa, doktor je čovek nalik meni.
Šta, za ime Boga, da radim s Vama?
Što više branim, Vi sve više provocirate.
Skinite se.
Pantalone takođe.
Vi ste započeli ovu malu igru...
Vi je završite.
Ili nemate hrabrosti?
Tako sam i mislio.
To je jak afrodizijak.
zar nije, mekušcu?
Biti iznad nekog drugog čoveka.
Vaša perika.
Više nećete širiti svoje podmukle propovedi.
Od sada pa nadalje,
nećete čak ni pisati svoje sramno ime.
Da li su vaša ubeđenja tako slaba,
da se ne mogu suprotstaviti mojim?
Da li je Vaš Bog tako ništavan, tako slab? Stidite se!
Nemojte laskati sebi, Markiže.
Vi niste Antihrist.
Vi ste samo nezadovoljnik koji zna da piše.
Videla sam je svojim očima.
Stavila je ključ u bravu onako kako je ona htela.
Oslobodite je!
Ostavite je dobro zavezanu.
Medi.
Ako je krv jedino što može da Vas zadovolji,
onda prolijte moju!
- Oče, ne. - Nastavite.
Sad!
To neće biti potrebno.
Ako želite da budete mučenik, Oče,
učinite to za ime Boga, ne zbog služavke.
Sada se obucite.
Da sam znao kakve romane voliš,
nikada te ne bih učio da čitaš.
Ne govorite tako.
Čitanje je moj spas.
Ali zašto se prepuštaš toj pornografiji?
Težak je to posao, služiti umobolne.
Šta sam videla od života,
potrebno je mnogo da bi se privukla moja pažnja.
Uživim se u te priče.
Igram uloge u njima.
Svaku bludnicu, ubicu. - Oh, Medi...
Da ne mogu da budem tako loša žena na stranici knjige,
teško da bih mogla biti tako dobra žena u stvarnom životu.
Ovo nije mesto za nekog poput tebe.
Poslaću te odavde.
Potrebna je čitava odaja ako stanete ovde.
Ovo nije dovoljno dobro. Razumete li?
Odbijam da platim...
Možemo da prekrijemo zidove kineskom svilom.
Ili, ako više volite, florentinskom tapiserijama.
- Da li ste književan čovek? - Izvinite?
Zaista se divim ljudima koji vole...
knjige.
Madam, kako ste mogli?
Da li ste zaista pročitali ovo delo?
Naučila sam ga napamet.
U životu mlade dame doćiće vreme...
kada mora da odbaci knjige u stranu...
i uči iz ličnosg iskustva.
Za to je, gospodine...
potreban učitelj.
Oh, da, idemo. Zabavićemo se.
Medi, šta to...
Da li je sve u redu?
Oče, nemojte me oterati, molim Vas.
Ne bi trebalo da odbijem Vašu ljubaznost...
ali moje srce je čvrsto zadržano ovde.
Ko? Markiz?
Majka nije ni upola slepa koliko ste Vi.
Madlen.
Postoje izvesna osećanja koja... ne smemo izreći.
Zašto ne?
Ona nas navode...
Navode nas da delujemo...
na način...
na koji ne bi trebalo.
Ne.
Šta sam to učinila?
Idi. Vrati se u svoju sobu brzo.
Mrzećete me sada, zar ne?
Ne. Volim te, Madlen...
kao Božije dete.
Oprostite mi.
Madlen.
Medi.
Ne bojite se uticaja markiza na mene.
Plašite se sopstvenog uticaja.
Ako bi mi učinila još samo jednu uslugu, želeo bih da se opravdam.
Ne prilazite mi bliže, oče. Bog Vas posmatra.
Medi...
"Uvaženi Dr. Roje-Kolar,
"Nakon dugo vremena Vaš zamak je završen.
"Sve ćete naći na svom mestu:
"draperije, engleska zvona za pozivanje slugu,
"čak o pragove od slonovače.
"Samo jedan detalj nedostaje...
Vaša žena."
Reci mu da nisam glupa.
Zatvor je uvek zatvor,
čak i sa kinsekom svilom i svećnacima.
"U vreme kada ovo budete čitali, mi ćemo biti daleko.
Na putu ka Engleskoj ili čak još dalje.
Napiši mu da ćeš, ako otkrije gde smo,
preseći svoje vene brijačem, a ja ću probosti svoje srce iglom za šešir.
Uradila bi to... pre nego što bi se odrekla naše ljubavi?
Ne... ali mu napiši da bih.
Potpiši... brzo.
Onda me opet obeščasti na ovim čaršavima koje je on tako skupo platio.
A onda, molim te,
i na medveđoj koži u njegovom kabinetu.
I konačno, kao vrhunac,
ostavićemo barice naše ljubavi na peruanskom mermeru.
Simon!
Simon! Simon?
Simon?
Stanite!
Stanite! Molim Vas!
Pisaću fine priče, ode vrlini.
Stihove za decu. Obećavam!
Uzbuđuje Vas, zar ne, da me ovako povređujete?
Pogledaj, čvrst si kao kamen, istegnućeš pantalone.
Zar ne vidite, jebeni pravednici?
Što duže nastavite sa mučenjem,
sve dublje mi ukorenjujete moje principe u srce!
Zar nikada pre nisi videla...
golog muškarca?
Otac me šalje odavde.
Da.
Naravno.
Markiže...
ispričaj mi neku kratku priču.
A kako misliš to da učinim?
Prašinom po vazduhu?
Šapući mi je sada.
Dete, to je isuviše opasno.
Možda Vas nikada više ne vidim.
Zapisaću je za Vas, nešto po čemu mogu da Vas se sećam.
Ovo nije ni vreme ni mesto.
Izgubili smo.
Nisam verovala da ću Vas videti poraženog.
Ima hiljadu priča...
koje bih rado ispričao.
Onda mi ispričajte jednu.
Možda i mogu.
Noćas se smesti u ostavu za veš...
sa bočicom mastila i perom.
I tada ćeš dobiti priču...
koja će naterati anđele da plaču...
i svece da uzdišu za vazduhom.
Psst, ovde je.
Dofan. Dofan.
Dofan.
-Kleante. Kleante.
Psst, Kleante, da li si spreman?
- Da li si spreman? - Markiže, da li ste to Vi?
Jebi ga, ko bi drugi mogao da bude? Da li ste uzbunili ostale?
Više nisam čovek.
Probudio sam se i shvatio da sam se pretvorio u vrabca.
- Jel' tako?
Pa, ja sam se probudio i otkrio da sam se pretvorio u mačku!
Ako ne uradiš što ja kažem, utonuću svojim kandžama u tebe...
i isisati sok pravo iz tvojih kostiju!
- Da li si to skapirala, mala ptico?
na usluzi, grofe.
Mom voljenom čitaocu,
pripremi se za najprljaviju priču...
koja je ikada izašla iz čovečijeg uma.
Šalji dalje.
Dofan. Mom voljenom čitaocu,
pripremi se za najprljaviju priču...
ikada ispričanu.
Mom voljenom čitaocu,
pripremi se za prljavu priču.
- Psst, Bušon. - Huh?
Mom voljenom čitaocu, pripremi se.
Imam prljavu priču da ti ispričam.
Pripremi se.
- Bušon?
Šta si rekao?
Pripremi se. Imam priču, prljavu priču.
Naša priča govori o prostitutki, Fonšon,
koju je priroda opremila...
uskim i malim rascepom među njenim nogama...
i najfinije građenom zadnjicom koju je ikada...
Bog stvorio.
Fauchau je bila prostitutka...
sa uskim i malim rascepom...
među njenim nogama i...
Najfinije građenom zadnjicom!
Najfinije građenom zadnjicom.
- Moja veličanstvena proza filtrirana kroz umove ludaka.
Ko zna, možda je i unaprede.
O prostitutki po imenu Fonšon.
O prostitutki...
po imenu Fonšon sa glatkim rascepom.
Jednog dana, njen prvi klijent je bio hirurg.
Prešao je rukama preko njene gole kože,
ispravljajući mesnate nabore.
Prešao je rukama preko njene gole kože,
ispravljajući mesnate nabore.
ispravljajući nabore i...
Prešao je rukama preko njene gole kože,
- ispravljao njene nabore.
Opipavao je njenu golu kožu.
njenu golu kožu.
- golu... - Da, zapisala sam taj deo.
"Šta da spremim?", pitala je Fonšon.
"Moja usta, dupe...
ili moju sočnu ostrigu?"
Šta da spremim?
Moje dupe ili moju sočnu ostrigu?
"Nijedno!" uzviknuo je hirurg, vadeći skalpel.
- Da? - Koju rupu?
Moja usta, moje dupe ili moju sočnu...
sočnu ostrigu.
"Jer ću ja izrezati novi otvor tamo gde nikada nije bio pre."
- Nijedno... - uzviknuo je hirurg.
Jer ću ja izrezati novi... novi... novi otvor tamo gde nikada nije bio pre.
Nakon tih reči, Fonšon je ispustila vrisak tako jako...
da je hirurg morao da joj iščupa jezik.
- Fonšon je ispustila vrisak tako jako...
Nakon tih reči, takav vrisak kučka...
vrištala tako glasno... - Ona je vrištala...
tako dugo i tako glasno...
Ona je vrištala, pa je on osećao da treba... Da bi trebalo da...
Da zapečati ranu, uzeo je žarač iz vatre. -Žarač! -Da joj iščupa jezik.
-Uzeo je žarač iz vatre. -Iz vatre. Iz vatre!
Uzeo je žarač iz vatre.
Iz vatre. Iz vatre.
Uzeo je žarač iz vatre.
Iz vatre.
- Dofan. - Iz vatre.
- Kako glasi sledeći deo? - Bušon, reči?
- Kaži mi reči. - Vatra.
- Dofan?
Vatra! - Kako glasi sledeći deo?
- Vatra! Vatra. - Kako glasi sledeći deo?
Vatra! Vatra! - Reci mi sledeći deo!
- Moraš mi reći.
- Vatra!
Otvorite sva vrata! Pustite da pacijenti izađu!
Donesite vode! Požurite! Hajde!
Donesite vode!
Isuse! Šta ste to uradili?
Gde je ta voda?
Uzmite krevete! Ugasite ih!
- Vatra! Vatra!
Vatra! Vatra!
- Vatra!
Gde si pošao s tim?
Bušon?
Seti se lepog ponašanja, Bušon.
- Nemoj...
- Ne! Ne! Ne! - Madlen.
- Madlen!
Madlen!
- Madlen! - Madlen.
Madlen! Madlen!
Madlen!
Madlen! Madlen!
- Medi?
Madlen!
- Medi! - Užasno je!
Ona je kriva. Đavo je došao po nas!
Ona je kriva!
Uz stepenice!
No! No! No!
- Medi!
Moramo da spasimo Šeranton! Samo nastavite!
Moramo da zaustavimo plamen pre nego što dođe do greda!
- Skidajte ga s mene!
Pitou!
- Madlen! - Madlen!
- Straža! Straža!
Straža!
Brižit. Da li si dobro?
Madlen!
- Madlen!
Madlen!
Idite! Brzo!
Madlen!
Gde si, Medi?
"Ona je vrištala...
- pa je on smatrao da bi trebalo da joj isčupa jezik."
Bušon, čekaj!
Žao mi je. Žeo mi je, oče. Nisam mogao da se zaustavim.
Ne.
Oh, Bože.
Ne.
Madlen!
'Ajde, nemoj da se stidiš.
Imamo iznenađenje samo za tebe.
To je dobar dečko.
Žao mi je. Čekajte.
Obećavam da neću više nikad.
Obećavam.
Naravno, ne smemo kriviti Bušona.
On je samo jedan od eksperimenata prirode koji je krenuo loše.
Bez discipline, bez savesti, bez morala.
U stvari, naša je dužnost...
da mu obezbedimo te stvari.
Zar nije?
Kako Vi kažete, doktore.
Bio je toliko pod uticajem markizove priče...
da je odlučio da je oživi, jel' tako?
Na izvesnoj služavki.
Možda bi ste bili ljubazni i podsetili me kako se zvala.
Molim Vas, doktore, ne terajte me da ga izgovorim.
Njeno ime, oče.
Madlen.
Recite mi, oče,
kada Vas budu zvali da izađete pred Boga,
kako ćete odgovoriti za njenu smrt?
Ubico.
Vaše reči...
Vaše reči su naterale Bušona da...
Oh, odjebi, oče!
A ako bi neki od Vaših cenjenih pacijenata pokušao da hoda po vodi i udavio se?
Da li bi ste osudili Bibliju? Mislim da ne.
Nevino dete je mrtvo.
Mnogim piscima je uskraćena prilika...
da dobiju konkretan odgovor na svoje delo.
Blagosloven sam, zar ne?
Nije tajna da ste je voleli.
Ja sam želeo da je pojebem, to je sve.
- I da li ste? - Nije na Vama da pitate.
- Zašto je nikada niste napastvovali? - Ko tvrdi da nisam?
- Da nije impotencija u pitanju? - Nikada!
Onda... mora da je u pitanju ljubav.
Tucao sam je nebrojeno puta...
i sve vreme je tražila još.
Pregledali smo telo.
Umrla je kao devica.
Pobrinite se za... pristojnu sahranu...
u crkvenom dvorištu...
o mom trošku.
Ne zakopavajte...
njeno slatko telo...
u istu zemlju...
u koju i đavole koji žive u ovom prokletom mestu.
Vaša strašna tajna je otkrivena.
Ipak ste čovek.
Imam opijum da umiri bol.
Naša namera je da kaznimo.
Ako utupi bol, čemu onda?
Oče de Kulmije.
Ovde sam.
Kada bih se lako dao ućutkati.
To je dobar dečko.
Nadmašili ste moja očekivanja.
Jesam li? Nisam prvi čovek koga je Bog pozvao da proliva krv u Njegovo ime.
Neću biti ni poslednji.
A hoćete li mirno spavati noćas?
Ne, gospodine.
Jednostavno,
mislim da više nikada neću moći da zaspim.
Ne šaljite me odavde, oče.
Oče. Oče.
Oče
Oče. Oče.
Oče! Oče!
Dođite brzo, Oče!
Pisao je po zidovima.
Koristio svoju prljavštinu.
- Od sebe je pravio boju. - Dragi Bože.
Smrad!
- Oslobodite mu usta. - Ne smete to da radite, gospodine.
Moram da ga saslušam. Dajte mi Vaš bodež.
Ostavite nas.
Nisam uspeo da spasim Vašu dušu za života,
ne želim da Vas izneverim u smrti.
Dragi Nebeski Oče,
pokaži svoju beskrajnu milost...
i otvori svoje kapije ovom čoveku,
koji je Tvoje dete, kao i svi ostali.
U svakom od nas...
u svakom od nas postoji...
takva lepota...
i grozota.
Nijedan čovek nije izuzetak.
Oprosti mu.
Oprosti nam.
Poljubi krst.
Markiže!
Ne!
Dobrodošli u Šeranton, oče.
Drago mi je zbog nove službe, ser.
Da li? Hvala Vam.
Bojim se da su naše donacije spale jako nisko.
Podsmeva nam se čitava Francuska.
Ipak, srećna okolnost je,
da je bolnica sada samo pod mojom upravom.
Moje viđenje je da svako ovde mora da zaradi svoje mesto.
Šerantonska štamparija, oče.
Proizvodimo knjige za probirljive kolekcionare.
Kompulsivni bolesnici slažu slova.
Ravnodušni rade povez i pripremaju mastilo.
Izvanredno, doktore.
Pacijenti su tako tihi, tako poslušni.
Da, mirni su.
Oni imaju zadovoljstvo koje samo težak rad može da pruži.
Ne mogu da verujem.
Markiz de Sad? Vi zapravo objavljujete njegove romane?
Da. Od njegove nesrećne smrti,
javilo se pojačano interesovanje za njegova dela.
Naravno, stečeni profit ću upotrebiti da Šerantonu vratim staru slavu.
Oh, doctore.
Imamo sastanak sa Herr Bekerom u 4:00.
Želi da obajvi švajcarsko izdanje...
na pozlaćenom papiru povezanom u teleću kožu.
- Hvala Vam, Šarlota. - Drago mi je.
Pogledajte na stranu 205.
Sledeći. Hajde.
Hajde! One kutije tamo!
U redu, stari, to je sve! Vidimo se sledeće nedelje!
Naravno, nije sve onako kako se čini.
Nadam se da ste jaki.
Godine provedene sa gubavcima najužasnijim stvarima koje život nudi.
Imamo još par usamljenih i neizlečivih...
sklonih nasilju i perverzijama.
Dakle...
Vi ste moj naslednik, zar ne?
"naslednik"?
Slušajte me... oče,
i to dobro.
Gledao sam u oči zla...
i poživeo da ispričam priču.
Sada, molim Vas, za Vaše dobro, dozvolite mi da to zapišem.
Trabunjanje, prijatelju. On samo priča i besni.
Ako u sebi imaš i malo hrišćanske samilosti,
onda mi donesi papir, mastilo i pero.
Nećete uraditi ništa od toga. Ovaj pacijent je velika opasnost za sebe i druge.
Da li ste dobro, gospodine?
Zar ne vidite, oče?
Neki ljudi se ne mogu spasiti.
Ne. Čekajte. Molim Vas.
Molim Vas donesite mi pero. Molim Vas?
Čekajte. Žao mi je.
Prokleti bili, oče! Pero!
Pero.
Dobro ga iskoristi.
Duguješ joj toliko.
Dragi čitaoče,
ostavljam te sada sa pričom koju je zapisao otac de Kulmije,
čovek koji je pronašao slobodu na najneverovatnijem mestu:
na dnu bočice za mastilo,
na vrhu pera.
Ipak, da upozorim unapred,
njen zaplet je natopljen krvlju,
njeni likovi izopačeni,
i to je zbrka... nemoralna u najboljem slučaju.
Ali da bi spoznali vrlinu,
moramo se upoznati s grehom.
Samo tada možemo znati šta je to čovek.
Zato hajde,
ako smeš,
okreni sledeću stranu.
PREVOD I OBRADA ČEDO FILM - by Lucifer