25.000 Romanian
Dragă cititorule, am o poveste obraznică de povestit,
scoasa din paginile cartilor de istorie...
impopotonată, adevărată...
dar care stimulează simturile garantat.
Povestea lui Mademoiselle Renare:
o fermecatoare, tânără aristocrata ale cărei tendinte sexuale...
oscilau de la atractie la bestialitate.
Care nu viseaza sa se răsfete cu fiecare spasm de placere?
Hraning fiecare foame depravanta?
Datorita vitei nobile,
Mademoiselle Renare avea darul imunitatii pentru a face asta;
cauzând durere si plăcere în egală măsură.
Până intr-o zi...
când Mademoiselle se afla la mila unui bărbat...
la fel de pervers ca si ea.
Un bărbat ale carui talente în arta durerii...
le întreceau pe ale ei.
Cât de usor, dragă cititorule,
- un om devine din prădător... - Nu.
pradă.
Si cât de repede este luata plăcerea de la unii...
si dată la altii.
S-a mai dus unul.
Lenjeria dvs, va rog.
- Misca. - Mergem afară.
Haide, Pitou. Asa e.
- E timpul micului dejun. 'Neata. - 'Neata.
- Merg afară. - Du-te.
Nu mai fa asa. Toată lumea sus.
Lenjeria dvs, va rog.
Sunt eu.
Ai grija. Cerneala e încă proaspătă.
Acum, grăbeste-te.
- Tu esti, Maddie ?
Da, mamă. Aici sunt cele murdare.
Doar...
Le duc pe cele înalbite la uscat.
Nu ne dai o mână de ajutor?
Bouchon!
Nu-ti uita bunele maniere.
Iată. Ultimul capitol.
Monsieur Masse spune că ar mai vrea un manuscris cât de repede vrea el.
- Nu le poate tipari destul de repede. - Se va răspândi vorba.
Te voi mai vizita să-ti aduc o parte din profit de îndată ce se vinde.
- Voi astepta. - Poate, într-o zi, îmi vei spune numele tău.
In regula, e liber.
- Multumesc. - Justine de Marchizul de Sade.
Ultima editie, direct din tipografie. Justine.
Marchizul de Sade. Justine.
"Pocvestea noastră este despre o nimfă pe nume Justine;
"cea mai frunoasă fecioară care a intrat în mănăstire,
- "cu un trup ferm si voluptos... - Haide, băiete.
"părea un păcat să se dăruiască Domnului.
Intr-o dimineata, episcopul si-a pus mâna pe coapsa ei."
"'Sfinte Părinte,'plângea ea,
"'am venit să-mi spun păcatele, nu ca să comit altele.'
"Nepăsător, bătrânul preot a pus-o pe genunghii lui...
"si i-a ridicat fusta deasupra coapselor,
"scotând la lumina carnea-i fragedă.
"Acolo între picioarele ei...
"se afla un mugure de trandafir...
"care implora să fie... cules.
"Inainte ca Justine să-i poată opune rezistentă,
"acest om fără Dumnezeu o luat o azimă,
"corpul Domnului nostru, Isus Christos,
si a pus-o în orificiul fetei."
Trebuie, Maiestate ?
"In timp ce-si scotea bărbătia de dedesubtul robei,
"episcopul murmura o rugăciune în latină...
"si apoi, cu putere,
a băgat-o până în intestinele ei."
Subiectul lasciv al nuvelei si stilul răscopt...
par a fi opera Marchizului de Sade.
Isi compune prozele dintr-un sanatoriu pentru nebuni.
Destul! Confiscati toate copiile!
Le vom da foc la toate pe peluza palatului în văzul tuturor!
Iar in ceea ce priveste autorul, împuscati-l.
O notă de precautie, Sire.
Cu totii ne amintim ce s-a întâmplat cu Robespierre, Danton.
Dacă-l ucideti pe marchiz istoria ar puea să vă privească ca pe un tiran.
Dar eu sunt istoria.
Desigur, Maiestate.
Cu toate astea, vindecându-l pe Marchizul de Sade,
să reusesti unde nenumărati...
fizicieni si preoti au esuat.
Nimeni nu-l poate învinovăti pe Napoleon...
pentru că l-a readus pe un om cu picioarele pe pământ.
As putea sugera...
o stabilire la azilul Charenton?
Mai degraba un coleg notoriu în grija ei.
Am un candidat perfect pentru aceasta treabă:
Dr. Royer-Collard,
un psihiatru renumit un om cu moralitate...
de un caracter impecabil...
si foarte hotărât.
Colegii mei au spus că sunt de modă veche.
Chiar barbar.
Dar aici suntem în favoarea unui tratament agresiv.
Fireste.
Nu am nevoie de popularitate sau renume, Monsieur Delbene. Am o misiune mai măreată.
Sa iau micile greseli ale lui Dumnezeu si cei pe care i-a abandonat...
si sa-i tratez cu aceeasi fortă, aceeasi rigoare...
pe care o necesita dresajul unui câine rău sau al unui cal sălbatic.
Poate nu arată bine,
dar este milă de-asemenea.
Incă vreo câteva luni de astfel de tratament, si se va face bine.
Este speranta împăratului...
că îti vei oferi experienta si profesionalismul...
- azilului din Charenton. - Mai bine nu.
Charenton ? Administratorul de acolo este apreciat, nu?
Este tânăr, un idealist. Trebuie sa fii chibzuit.
Stii cum definesc eu "idealismul" ?
Luxul final al tineretii.
Nu asa de tare. N-o forta.
Lasă pana sa te ghideze.
Bine.
Incet.
Nu trebuie doar să copiem cuvintele.
Este important să stim ceea ce înseamnă.
St. Augustine ne spune că îngerii si demonii umblă printre noi pe pământ...
si câteodată îsi gasesc loc împreună în sufletul unui singur om.
Atunci de unde stim...
cine este bun si cine este rău ?
Păi, nu putem sti.
Tot ce putem face e să ne păzim împotriva propriei noastre coruptii.
Deci vei mai exersa cititul singura diseară, pentru mine ?
"Si asa profesorul a ridicat rochia lui Columbe...
"mai sus de talie.
"'Lasă-mă să-ti fiu tutore,' spuse el, 'într-ale dragostei.'
"Si asa, îi trage pantalonii jos,
"jos, mai jos de genunchi.
"Si acolo, se cuibăreste între picioarele ei,
"era roz ca o lalea...
la fel de smecher ca un infractor"
N-ar trebui să citim aceste povesti perverse.
Nimeni nu te fortează să asculti.
"S-a uitat la muntele Venus,
blond, ochiul Domnului."
Ai fost în camera lui, nu-i asa ?
O dată sau de două ori.
Am auzit că are o piatră si un cutit pe care le foloseste să-si ascută dintii.
Este un scriitor, nu un nebun.
- Atunci de ce se află aici ? - Crimă.
Nu-i asa.
Cartile lui sunt asa de imorale,
încât un om si-a ucis sotia după ce le-a citit.
Si două tinere mame au avortat.
As zice că e destul pentru acuzatia de crimă.
Dacă îl ponegresti, înseamnă că nu meriti să-i asculti povestile.
Cred că îi place de el.
- Asta cred. - Nu-i place de marchiz, nu, Madeleine ?
Nu au dreptul să trimită pe cineva căruia să-i fii subaltern.
Eu lucrez pentru tine. Nu voi asculta ordine de la un străin.
Nu trebuie să-ti faci griji.
Este administrator, nimic mai mult.
Te rog nu mânca pictura, Pasqual.
Bravo, Dauphin.
E mult mai bine să pictezi focul decât să dai foc, nu ?
Da.
Minunat.
Lenjerie proaspătă.
Am pofta de o vizită ca lumea.
- Nu începe. - Haide. Ai o cheie.
Bag-o prin gaura aia mică.
Unde esti ?
Marchiz ?
Te-am speriat ?
Să mă sperii ? Asta-i bună. Sunt de două ori mai rapidă decât tine.
Presupun că vrei să aflii vesti despre cartea ta.
Ce-i cu cartea mea ?
S-a vândut în draci.
Apoi i-au dat foc.
Asta-i riscul când compui proză asa de incendiară.
Dacă aceste monezi ti-ar dezvolta si celelalte talente.
Vreau altceva de la tine.
Deja mi-ai furat inima...
la fel ca si un alt organ proeminent aflat la sud de ecuator.
Editorul tău spune să nu plec fără încă un manuscris.
Am exact povestea care trebuie.
Inspirată din aceste împrejurări.
Povestea nefericită a unei fete virginale de la spălătorie,
o dragută a zonelor de jos unde ei îngroapă nebunia criminală.
- E îngrozitor de violentă ? - Mai mult ca sigur.
- E teribil de erotică ? - Diabolică.
Dar are un pret.
Un sărut pentru fiecare pagină.
Trebuie să le administrez direct sau pot fi bezele ?
Pretul, cocheta mea, e ferm... ca si mine.
Oh, tu.
Vorbesti la fel precum scrii.
Buna.
Ce avem azi, Cleante ?
Botgros sau privighetoare ?
- Exista doar o pasare intr-o casa de nebuni, Abbe. - Oh, nu-mi spune.
Un bodârlău.
Imi pare rău, am mai auzit-o pe asta.
Asta e o poveste lungă.
Punctul culminant are un pret mai mare.
Trebuie sa stai la mine în poală.
Ceri cam multe cititorilor tăi.
Incheierea senzatională a povestii este foarte asteptată.
- Si care este ? - Virginitatea ta.
Si după aceea trebuie să te cosi la loc sa fii ca în ziua în care te-ai născut,
si să vii la mine reînoită ca să te dezvirginez a doua oară.
Unele lucruri îsi au locul pe hărtie...
altele în viată.
Binecuvânati sunt prostii care nu văd diferenta.
Mademoiselle LeClerc.
Ai ajuns prea târziu.
Acest bătrân imoral s-a pierdut.
A crezut ca eu sunt personajul dintr-una din nuvelele lui obscene.
- Madeleine. - Da, Abbe ?
Data viitoare când simti dorinta de a-l vizita pe marchiz...
sper sa vii sa te spovedesti în loc sa vii aici.
Vrei un pahar cu vin, Abbe ?
Nici macar nu-i pranzul.
Conversatia, ca si anumite parti anatomice,
aluneca mai usor când este lubrificată.
Este un vin rar dintr-un sat obscur din Bordeaux.
In loc sa zdrobească strugurii cu picioarele, pun fructul în buricul miresei,
îi storc sucul când tânărul sot îsi aduce vasul în port.
Cu aroma trupului, un indiciu al dorintei.
Până la fund.
Este din pivnita noastră. Ii recunosc gustul.
Ar fi trebuit să-ti spun că a fost sângele lui Christos.
Ai fi crezut asta, nu ?
Te tratăm destul de buine aici, nu, Marchizule ?
Propriul tău pat cu pene în loc de unul cu paie.
Biroul antic pe care scrii, adus tocmai din La Coste.
Destule condeie pentru a împana un strut.
Da, da, inimă dragă, asa e. Mă răsfătati.
Iar în schimb, nu cerem decât sa respecti regulile.
Stii la fel de bine ca mine, ca nu ai voi să primesti vizitatori în camera ta.
Sunt distractiv, nu ?
Da, dar nu sunt un tânăr frumos, pregătit pentru coruptie.
Nu fii asa de sigur.
Ia-ti stiloul in mâna, Marchizule.
Pune-ti gândurile murdare pe hârtie.
Probabil îti vor controla mai putin viata.
Umplu pagină după pagină, heruvimul meu.
Promit.
Am ajuns, doctore. Aveti grijă pe unde calcati, domnule.
Buna ziua, domnule. Va asteptam.
Bine. Foarte bine.
Dr. Royer-Collard, bun venit la Charenton.
Poate pare ciudat, prietene,
dar nu trebuia.
Am venit mai mult ca să văd cum te descurci aici. Ne-am înteles ?
- Bineînteles. - E o formalitate. Pe bune.
Ei bine, tu esti un om al stiintei, iar eu sunt un servitor al Domnului.
Charenton ar profita de pe urma amândorura, sunt sigur.
Voi avea nevoie de un birou unde să-mi pun lucrurile.
- Pe aici. - Daca nu deranjez,
de ce a devenit împăratul dintr-o dată interesat de treburile me...
treburile noastre ?
Se pare ca un anume pacient... i-a atras atentia.
Am înteles că practica acele nelegiuri pe care le descrie în nuvelele sale.
Cu sigurantă nu aici.
- Au fost câteva indiscretii în tineretea sa. - "Indiscretii" ?
Abbe, te rog, am citit istoria acestui caz.
La 16 ani, a violat o servitoare cu un crucifix.
După 6 luni petrecute la închisoare a mutilat o prostituată,
tăindu-i pielea cu o lamă si cauterizându-i rănile cu ceară fierbinte.
Sper că-l vei judeca după progresele facute aici,
- Nu ! - nu după reputatia trecutului său.
Nu pot continua asa. De ce mi se întâmplă asta ?
Incă o dată, domnilor.
Sunt doar un amărât de cizmar.
Toată viata mea am fost asa.
Si cu acest pantof, îti cer sa fi sotia unui cizmar.
Este o piesă îngrozitoare, o supuratie a literaturii.
Pergamentul pe care a fost scrisă nu-i demn nici de fundul meu.
Dar nu trebuie sa-l înrăutătiti. Spune-ti replicile cu convingere, micul meu cizmar fericit.
- Ca un actor adevarat. - Dar nu sunt actor. Sunt un dispeptic.
Doar sedu fata, imbecilule !
A reusit să aibă succes cu teatrul nostru.
Rareori e vreun scaun liber, ca să nu mentionez de valoarea terapeutică.
Jucând cu cretini îmbrăcati...
e un semn de nebunie, nu de vindecare.
Homo perversio: o specie care prosperă în captivitate.
Marchizule, acesta este Dr. Royer-Collard. A venit aici...
Consultant împuternicit sa dau sfaturi.
Bun venit în umila noastră casă de nebuni, doctore.
Sunt convins că vă veti simti ca acasă.
Iată-l, noul doctor.
Spune-mi, Abbe, de ce se află în grija ta si nu e închis într-o puscărie ?
- Influenta sotiei lui. - "Sotia lui" ?
Mai bine să ai un sot nebun decât un sot criminal.
Si nu a încercat niciodată să scape?
Un om cu faima lui ? Nu ar rezista o zi pe stradă fără să fie prins.
In plus, orice si-ar putea dori are aici la Charenton;
o bibliotecă umplută cu cele mai renumite cărti din lume,
lectii de muzica, exercitii de pictura.
Ce efect au toate astea asupra psihicului său ?
A încetat să urle si să scuipe.
Nu-i mai necăjeste pe paznici si nu-si mai molestează colegii.
Si scrierile sale ?
- Ah, da. - Ei bine ?
Este esential pentru refacerea sa, un purgativ pentru toxinele din mintea sa.
Ii favorizati publicarea ?
- Pentru vânzare ? Publicului ? - Da. Da.
Nu, sigur ca nu. Nu pot fi tipărite.
Intreaga Frantă e înspăimântată de cărtile sale, si totusi nu ai auzit de asta.
Oh, Dumnezeule.
Pune-l sub tăcere pe Marchiz, altfel Charenton va fi inchisă din ordinul împăratului.
"Inchisă" ? Dar e unul din cei 200 de internati.
Ai putea încerca scaunul meu pentru calmare pe el.
Sau, poate, pui niste lipitori pe el.
Sau îl biciuiesti până nu mai poate.
De ce ? Astfel va învăta să se teamă de pedeapsă...
decât să fie virtuos pentru propriile performante ?
Doctore, lasă-mă să mă ocup eu de marchiz.
- Chariton e munca vietii mele. - Nu sunt lipsit de inimă.
Dar această carte e o insultă profundă fată de oamenii decenti de pretutindeni.
Poti să-mi garantezi că nu se va mai întâmpla ?
Iti dau cuvântul meu.
- Ce-i, Abbe ? - Marchizul ne-a facut de rusine.
- Fată de însusi Napoleon. - De ce ? Ce a făcut ?
A dat manuscrise editorului pe furis.
Serios?
Am fost neglijent prin încrederea pe care i-am acordat-o, Madeleine.
Este o dezamăgire completă.
Da, asa e.
Hârtia e ieftină. Literele prea mici.
Ce ai făcut? Ai mituit un paznic ?
Dar tu m-ai implorat să scriu în scopuri curative, pentru a-mi împiedica nebunia.
Dar nu ai nici un drept de a publica...
fără ca eu să stiu si să-mi dau consimtământul.
Ai citit-o, sau ai sărit direct la paginile însemnate ?
Oh, destul pentru a întelege despre ce-i vorba.
Si ?
Nici măcar nu-i o nuvelă.
E doar o enciclopedie a perversitătilor.
Sincer, chiar esuează ca un exercitiu în această meserie.
Caracterele sunt din topor. Dialogul e prostesc.
Ca să nu mai zic de repetarea la nesfârsit a cuvintelor "sfârc" si "mădular".
Acolo am fost taxat, e adevărat.
Si un scop asa de firav.
Nimic în afară de ce-i mai rău în natura umană.
Eu scriu despre adevărurile eterne...
care tin unită aceasta omenire din întreaga lume.
Mâncăm, ne căcăm, regulăm, ucidem si murim.
Dar ne si îndrăgostim.
Construim orase, compunem simfonii si suferim.
De ce nu scrii si despre astea ?
E o fictiune, nu un tratat de moralitate.
Dar nu este de datoria artei de a ne ridica deasupra animalelor ?
Am crezut că asta-i datoria ta, Abbe, nu a mea.
Incă o astfel de smecherie...
si voi fi nevoit să te privez de toate libertătile tale.
E din cauza doctorului aluia, nu ?
A venit pentru a uzurpa acest loc al tău, nu ?
Marchizule, scrierile tale sunt cauza.
Ministrul a amenintat că ne închide.
Ah, nu pot fii seriosi !
Viitorul nostru atârnă de condeiul tău.
Mai degrabă de sabie.
Pune-te în locul meu. Trebuie sa grijesc de toti pacientii.
Daca Charenton se închide, nu au unde merge, nu au cu ce trai.
La naiba cu ei! Sunt pe jumatate dusi! Lasa-i sa moara pe strazi !
Si tu esti printre ei.
Dacă vreodată ti-am întins prietenos mâna, Marchizule,
dacă vreodată ti-am asigurat o plimbare într-o zi de primăvară...
sau ti-am dat o perină în plus,
dacă am băut vin cu tine, am râs la vulgaritatile tale sau te-am distrat cu argumente,
atunci mă obligi acum să fac asta...
pentru binele tău... si pentru tot Charenton-ul.
Si tu ai talent de poet.
Poate ar trebui să iei condeiul în mână.
- Imi promiti ? - Sincer, mai atins la inimă.
Care-i scopul încercărilor tale curoajoase de reabilitare...
dacă, când sucombez în sfârsit, când mă voi comporta potrivnic,
nu mă privesti decât cu suspiciune ?
Nu ai credintă în propria medicamentatie ?
Măi, măi.
La Charenton, chiar si peretii au ochi.
Nu-i asa ?
Ei bine ?
Ei bine, am vorbit cu el cu ratiune si compasiune,
unelte care ne folosesc aici.
- Si? - A jurat ascultare.
E mai mult decât un pacient, doctore. Marchizul e prietenul meu.
E o companie ciudată, Abbe.
Dacă ai problema sub control,
- O am. - atunci voi trimite un prieten de-al meu în vizită.
- Doctore. - Am venit după sotia mea.
- Oh, da.
Nu ne asteptam sa vii o vreme îndelungată.
Simone nu a ajuns la vârsta aceea.
Am un nou post la Charenton.
- Am nevoie de un ajutor pe care doar sotia mea mi-l poate oferi.
Simone...
îti adfuci aminte de Dr. Royer-Collard.
Nu l-as uita pe bărbatul căruia i-am fost promisă.
A venit să te ia.
Azi ? Acum ?
Imi cer scuze, mademoiselle.
Nu am avut timp să scriu.
Fii recunoscătoare, copilă.
In viata mea, fetele sărace si orfane nu se căsătoreau.
Ajungeau fete bătrâne sau mai rău, călugărite.
- Slava Domnului pentru norocul tău...
să ai asa un destin.
La revedere, Simone.
Dumnezeu să te binecuvânteze, Simone.
Să mergem !
Impăratul vrea să se asigure de confortul tău pe perioada sederii la Charenton.
Consideră acest castel un dar,
oferit dacă vrei să finantezi reparatiile necesare.
Monsieur Prouix este cel mai promitător arhitect tânăr al curtii.
E la dispozitia ta.
Desigur, clădirea nu a mai fost locuită de când a fost Teroarea.
Are potential, da ?
Simone ?
Voi locui aici ?
I-a apartinut Ducelui du Blangie, un monarhist declarat.
Iacobinii au fost aproape neiertători.
Sotia lui a încercat să scape.
Au prins-o pe scări.
Ai ucis-o cu baionetele.
Pentru numele lui Dumnezeu, nu, doctore ?
Nu mă interesează trecutul, Monsieur Delbene. Privesc spre viitor.
Monsieur Prouix.
Ar trebui să punem marmură, nu crezi ?
Trebuie să-i îndeplinesti toate toanele nevesti-mii.
Dacă vrea geamuri venetiene, dintr-alea va avea.
tigle din italia, catifea din Olanda... Nu te uita la bani.
Dar în dormitorul ei, ai grijă ca usa să se închidă pe dinafară...
iar la fereastră să fie gratii.
Bare, domnule ?
La mănăstire, Simone a fost privată de tentatiile lumii.
Nu voi permite să le cadă pradă acum.
Este o pasăre rară.
Intentionez s-o tin în cuscă.
Probabil surorile...
au esuat în a te instrui...
întra-le mariajului.
Datoria de noapte...
a unei sotii... fată de sotul ei.
- Nu. - Este un scandal, pe bune.
Este un doctor care pretinde a fi un om cu frică de Dumnezeu.
Si asta nu-i tot. E mult prea bătrân pentru a se însurta cu ea, si ea e mult prea tânără.
- Nu a terminat încă scoala. - Abia dacă scoate vreun cuvânt.
- Si asta nu-i tot. - Mai spune-mi.
Aveastă făptură dulce abia a făcut 16 ani.
As zice că-i chiar mai tânără, doar un copil.
- Asta nu-i tot ce ne-au spus călugăritele. - Mai spune-mi.
Ascultă asta.
Nu.
- Si asta nu-i tot. - Ce altceva ?
Nu-i cocheta. Menirea ei e să fie călugărită.
Jur.
- Mai spune-mi. - A venit cu o statuetă a Feciarei Maria.
A venit cu o statuetă a Feciarei Maria si un crucifix în jurul gâtului de la mănăstire.
Mai spune-mi.
El e destul de bătrân cât să-i fie bunic.
Ipocritul.
Pare a fi o farsă.
Abbe de Coulmier, nemernicule.
Comediile astea au devenit o nebunie. Abia am reusit să pun mâna pe un bilet.
- Abia pot... - Asa profesionist jucate.
Acel tânăr fermecător din comedia de săptămâna trecută...
n-am avut nici cea mai mică idee că era un imbecil.
Oricine are talente dacă te preocupi de ele.
Da, da, sunt sigur.
Nu-i acel noul doctor? Ce emotionant pentru tine.
- Un expert renumit aici la Charenton. - Da, într-adevăr.
Am un sigur lucru de spus. Are o fiică frumoasă.
Gata cu fleacurile astea!
Suntem mai buni de-atât.
Nu uitati, oameni buni, înuntru în... mintea voastră delicată,
a trupurilor voastre specifice,
arta asteaptă să se nască !
Asa că să-i arătăm doctorului o piesă astă-seară pe care să tină minte.
Aceea e Madame Bouginal si Mademoiselle Clairel.
Iar în fata lor, sotia marchizului.
Intr-adevăr.
Mă scuzati, e timpul să începeti.
Tu ! Esti vântul din nord.
Doamnelor si domnilor,
s-a schimbat programul din această seară.
Nu vom juca piesa Ferictul Cizmar.
In schimb,
vă vom prezenta în premieră o nouă piesă...
în onoarrea doctorului Royer-Collard...
si a adorabilei sale sotii.
O comedie intitulată...
- Crimele Iubirii. - Crimele Iubirii.
Scrisă de unul din oamenii de la Charenton,
Marchizul de Sade !
- Stati. Statuie, statuie. - Aici erai.
Soră Senfone, unde mergem,
trecând peste râuri, canioane si prin zăpadă ?
Grăbeste-te, căci nu trebuie să zăbovim.
Te duc acum la bărbatul cu care te vei căsători.
Când te vei odihnit în tihnă,
el te va învăta într-ale plăcerii.
In sfârsit ajunge mireasa mea.
Repede, copilă, fugi înăuntru.
Acolo vei găsi comori ce te-asteaptă.
Martipan si bezele ca să te saturi.
Asa om galant e o raritate din păcate.
Ce norocoasă sunt să primesc actul lui de caritate.
Multumesc, dragă soră, pentru că...
- ai adus-o la acest castel retras. - Repede.
-Stai nemiscată si tăcută. - A fost bine ?
Putine lucruri stie ea...
dar o voi învăta...
crimele iubirii.
Ia această parte a cortinei. 1, 2, 3...
Repede, sugacea mea, scoate-ti hainele.
Sceptrul meu asteaptă. Ce solid s-a făcut.
- Incetează, te implor. Ai milă îti spun.
Nu esti iubitul meu. Esti un om monstruos.
Fă asa cum ti se spune.
- Ridică-ti picioarele - Pleacă.
- Dar abia a început. - Fă cum îti spun.
Doamnă.
Este adevărat, sunt un porc.
Si esti dulce acolo jos.
- Oh, Doamne ! Oh, Doamne, ce-i asta ?
Ce senzatie ciudată.
Simt ceva între rusine si exaltare.
Oh, Doamne !
Foloseste-ti limba ca o nuia la fel cum folosea sora Semfone.
Plecati deja ? Desigur, ati mai văzut piesa.
Banuiam eu că sora a fost safică.
Ti-as zice mai multe, dar este prea elocvent.
E de-ajuns să spunem că preferă asta.
Chiar si la Vespers, mereu trecea.
Draga mea, bucată gratioasă, treci pe burtă. Să încercăm prin spate !
Nu voi scăpa. Vrea să mă aibă în orice pozitie.
Te voi penetra până când vei fi slabită si vei plânge, " Ajunge !"
- Nu, mai vreau, mai vreau !
Mai vreau ! Mai vreau !
Toată lumea, veniti înainte pentru următoarea scenă.
Atunci ca să-ti dovedesc că esti a mea, te voi lua pe la spate !
Da, da, da, s-o facem.
Dar buzele mele ? Vei fora si acolo ?
Când vei încălca orice tabu ?
...fiecare gaură alunecoasă.
Dac-o fortezi, va fii primitoare!
Manierele !
- Acum acel corp a fost distrus si umflat, - Da !
Dorinta, puterea si lăcomia nu mai sunt...
Juliette !
Duceti-l la infirmierie. Maddie ?
- Ti-a făcut vreun rău ? - Respiratia lui m-a fi-a făcut scârbă.
Este în regulă.
Madeleine ?
Vrei să ne tragi pe toti în jos cu tine ?
Nu fii absurd.
Rusinos!
E doar o piesă.
Această piesă a fost obscenă.
A fost dezgustătoare.
Mă întreb cine-i de vină, autorul sau muza lui ?
- A fost o fictiune, desigur. - Desigur.
- Nu a fost inspirată din realitate. - Cu sigurantă nu.
Ar trebui să-ti fie rusine, Abbe,
că-i exploatezi pe acesti cretini patetici pentru câstiguri financiare.
Nu asta este intentia noastră.
A fost un spectacol îngrozitor pentru turisti si curiosi.
Charenton e un sanatoriu, nu un circ !
De acum înainte teatrul e închis.
"Inchis" ?
Iar în ceea ce-l priveste pe prietenul tău, autorul din ospiciu...
Voi face tot ce-mi stă în puteri...
Fortează-te mai mult, altfel voi informa ministerul...
că de fapt pacientii conduc într-adevăr azilul.
Ei bine, sper că esti multumit.
Ne-a închis teatrul.
Nu-mi poate face asta.
Cum poate fi un om asa de egoist ?
Doar am ridicat o oglindă.
Se pare că nu i-a plăcut ce a văzut.
- Ce naiba faci cu condeiele mele? - Nu am de ales.
Mi-am tinut promisiunea. Nu am mai publicat nimic.
Poate, cu timpul, le vei câstiga înapoi.
Nu poti.
Toti demonii din iad se află-n capul meu.
Singura mea salvare e să-i pun pe hârtie.
Incearcă să citesti în schimb.
Scriitorul care produce mai mult decât citeste...
e o dovada clară că e amator.
Poftim.
Incepe cu Biblia.
Este mai încântătoare si mult mai bine scrisă.
Acest Dumnezeu monstruos al vostru ?
Si-a jertfit propriul fiu ca pe un vitel.
Mă cutremur când mă gândesc ce mi-ar face mie.
De ce-mi faci toate astea mie ?
Incetează.
Voi muri de singurătate.
Nu am decât compania personajelor pe care le creez.
Târfe si homosexuali !
Iti este mai bine fără ei.
- Am o propunere. - Mereu ai.
Madeleine. E înnebunită după mine.
Face orice-i cer. Ar putea să te viziteze noaptea.
Nu stiu pe cine ai insultat mai tare, pe ea sau pe mine.
- Deschide portile raiului. - Ajunge !
Esti prea încordat, dragule. Ti-ar prinde bine o partidă de sex.
Noapte bună, Marchizule.
Atunci nemerniceste-mă pe mine ! Blestemat să fii, Abbe !
Nu-ti pasă de conditia mea ?
De gravitatea ei ?
Scrierile mele sunt involuntare la fel ca si bătăile inimii.
Erectia mea constantă !
Am făcut exact ce mi-ai cerut.
Am vizitat mestesugarii.
Au râs si m-au făcut târfă.
Mi-au luat si banii.
Nu stiu ce-ti oferă mai multă plăcere:
obiectele în sine...
sau umilinta pe care o îndur când le procur pentru tine.
Si la final, dar nu cele din urmă,
ti-am adus niste seminte de anison...
si niste praline cu ciocolată.
Stiai, doamnă ?
Sunt umplute cu cremă, da ?
Stii că nu le-as atinge dacă nu ar...
exploda,
erupe de-atâta cremă.
Ce alte lucruri pe care le pot ciuguli mi-ai mai adus ?
Donatien, nu ar trebui.
Spune-mi. Ce alte tratatii ?
Rusine să-ti fie.
Fir-ar să fie, femeie. Bomboane ?
Să stau aici mâncând nimicuri,
sugând bomboanele tale,
când ceea ce îmi trebuie neapărat...
sunt câteva pene de gâscă, poate si o călimară ?
- Iartă-mă. Te implor. - Nu întelegi ?
Am fost violat.
- Mult mai sfruntant decât oricare personaj de-al meu. -De unde să stiu eu asta, dragă ?
Cum era să-ti spun, scriindu-ti o scrisoare ?
Cu ce, proasta mea nevastă ?
Te implor, Donatien,
ca sotie, singurul tău aliat, trebuie să încetezi cu spectacol asta monstruos!
- Ai venit să mă dojenesti ? - Să-ti expui deviatiile în public, pe o scenă ?
Ei te-au pus să faci asta, nu ?
Ar trebui să te dai bine pe lângă doctor, nu să-l sfidezi.
Doctor ? Mai bine îmi gravez numele pe spatele lui si-mi pun sare pe răni !
Esti aici, în sigurantă, înconjurat de cărămizi si mortar.
Inchisoarea mea e mult mai crudă. Nu are pereti.
Oriunde merg, mă arată cu degetul si susotesc.
La operă, suieră spre mine când mă urc în lojă.
Când merg la biserică preotul refuză să mă spovedească.
Spune că deja sunt blestemată.
De ce trebuie să sufăr pentru păcatele tale ?
Asa sunt toti martirii, nu ?
Dă-mi 0napoi anonimitatea. Asta-i tot ce-ti cer.
Lasă-mă să fiu invizibilă din nou.
Spune-mi, ai făcut ceva ca să mă scoti de-aici ? Nu.
Ai pledat în fata curtii ? Niciodată !
- Te-ai dus la împărat în audientă ? - Cum ? Refuză să mă vadă !
Iti convine să ai sotul închis.
Nu mai trebuie să-ti folosesti limba sau să-ti ridici fustele...
sau să-ti deschizi gura ca să o pot folosi într-un mod plăcut.
Nu esti sotia mea! Nu, esti una din persoanele care m-au închis aici! Afară!
- Ce-i, pentru numele lui Dumnezeu ? - Luati vaca asta de aici!
Nu măpot uita la ea !
Poate îi găsesti un loc în aripa vestică printre isterici !
Inchide-o si pe ea să vadă cum e !
Scroafa !
Pentru o femeie cu origini umile sotia ta are gusturi rafinate.
Când am sugerat granit pentru foaier a spus că vrea să pună marmură peruviană.
Marmură peruviană. Costă o avere s-o importi.
Orice-i doreste inima, Monsieur Prouix.
Nimic nu mi-ar place mai mult decât să-i satisfac orice dorintă, domnule,
dar cu modesta sumă pe care mi-ati dat-o...
Sunt un arhitect, nu un magician.
Trebuie să vorbesc cu doctorul imediat.
Este urgent.
Se obisnuieste să ceri o întâlnire în scris.
Disperarea a făcut să fiu etichetată în trecut chiar si nebună.
Programul meu nu este subiectul toanelor lunaticilor.
Te implor să-ti schimbi părerea, doctore. Lucrezi în azil.
Fiecare clipă a ta e guvernată de nebunie.
Te-as ruga să fii succinta.
Esti nou venit la Charenton, da ?
Poate nu esti încă la curent cu cazul neobisnuit al sotului meu.
Cu tot respectul cuvenit, doamnă,
toată Franta îl cunoaste pe sotul dumitale.
Ne lasi o clipă singuri, te rog, Monsieur Prouix ?
Bineînteles. Sunt servitorul dvs, domnule.
Domnilor.
Doamnă, vă rog.
Bună dimineata, doamnă.
Presupun că ai venit aici ca să ceri clementă în locul sotului tău.
Si ai, nu-i asa ?
E cea mai mare sperantă a mea, doctore,
ca el să rămână acolo pentru totdeauna.
Si când, în sfârsit, va pieri în insitutia asta neplăcută,
va rămâne un hoit pentru rozătoare si viermi.
Sunt de acord, doamnă.
Dacă nu-l poti vindeca...
de tot...
atunci măcar, te implor, răneste bestia din sufletul lui.
Nu-i chiar asa usor, doamnă.
Esti constientă, nu-i asa, că costă mult...
să-ti tii sotul închis la Charenton ?
Plătesc lunar mai mult decât ar trebui.
Dar acei bani abia acoperă costurile camerei sale...
si nu mai rămâne nimic pentru un tratament cuvenit:
narcotice pentru a-i reprima temperamentul,
restrictii drept pedeapsă când nu se comportă adecvat.
Poate, dacă ne-ati putea sprijini cu mai multi bani pentru a-i obliga...
Nu sunt o femeie înstărită.
Ai o pensiune, nu-i asa ?
- Din vânzările cărtilor sale ? - Sunt bani mânjiti, doctore.
- Ce gând frumos. - Care gând ?
Banii adunati din degenerarea sa...
ar putea ajuta la salvarea sa.
Este dincolo de perversitate...
ca onoarea să aibă un pret.
Imaginează-ti...
vechi prieteni care catadicsesc să-ti sărute mâna din nou.
"Marchiză, sunt încântat să te revăd.
Bine ai venit înapoi din lunga si întunecata decădere în abisul infamiei."
Nu te juca cu mine, doctore.
Acum e momentul să-ti asiguri epitaful:
"Binevoitoarea Marchiză,
cel mai respectat filantropist de la Chariton"...
sau "sotia satanei".
Stati linistită, Marchiză,
generozitatea dumitale va grăbi drumul sotului spre vindevare.
Marmură peruviană, fără discutii.
- Vă sunt profund îndatorată. - Si eu dumitale, Marchiză.
Doctore, pot să vă împărtăsesc cel mai crud siretlic al său ?
Desigur.
Odată, demult...
în prostia tineretii...
m-a făcut să-l iubesc.
Madeleine, draga mea, poti să-mi aduci pe furis o pană si niste cerneală ?
Nu îndrăznesc.
Doctorul stă numai cu ochii pe tine.
Dr. Montalivet a fost, politicos spus, diminutiv.
Când neputincios, membrul său nu era mai mare decât un mosor.
Iar inflamat ajungea la maxim 10 centimetri.
Ca să compenseze, se străduia să-si impresioneze iubita cu alte talente;
un vin bun, jocuri noi si o casă mare, invers proportională cu dotarea sa.
Plafonul vine din Provence.
Si săptămâna viitoare, un muralist vine de la Paris...
să picteze o trompe l'oeil în sala de dans.
- Nu te multumeste ? - Foarte tare.
As prefera o sofa în salon...
unde am putea sta unul lângă celălalt lângă foc.
As vrea s4 citesc, multumesc.
Preferi o carte companiei sotului tău ?
Păi, nu-i de mirare. Sunt doar carne si sânge.
Nu se compară, nu, cu paginile tipărite ?
Atunci bună seara. Bucură-te de solitudine.
Lenjeria dvs, vă rog.
Lenjeria dvs.
Acum ori niciodată.
Voila !
Păi, dacă nu-i vei citi propriei mame,
poate n-ar trebui să citesti deloc.
Nu-i ceasca ta de ceai, mamă.
Oh, hai, dragă, citeste-mi.
"Monsieur Bouloir a fost un om al cărui apetit erotic...
"ar putea fi discret descris drept... postmortem.
"Un om ca un cimitir,
"cea mai mândră cucerire a lui a fost o fecioară...
cu 60 de ani mai tânără, decedată de 12 ani."
E groaznic.
Oh, e mult prea groaznic.
Păi, continuă.
"Vigoare cu care el făcea dragoste...
"a provocat deplasarea oaselor ei.
"Totusi...
"i-a spus cel mai frumos compliment pe care l-a spus vreodată unei femei.
Da ?
Merită să sapi."
M-ai intrebat numele meu odată.
E Madeleine.
Dulce, ca si o prăjitură.
Tu nu ai un nume?
Călăreste odată cu mine. Poate o să-ti spun.
O fii mama ta oarbă, dar tu ai o pereche de ochi perfectă.
Mama mea a orbit din cauza lesiei din oala cu rufe.
Spălatul cearsafurilor pentru lunatici a costat-o vederea.
- Asta ar putea s-o coste mult mai mult. - Poti afla mai multe de la ea cu amabilitate...
Ce ar putea cauza o astfel de nuantă ?
- Eu sunt doar spălătoreasă, nu detectiv. - Nu-i momentul...
Poate oalele sunt pline de rugină.
Sau poate lesia e râncedă.
Sau poate, doar poate...
aceste cearsafuri au apartinut odată prietenului nostru marchizul.
Avem peste 200 de paturi. Pot fi ale oricui.
Cu un fir de calitate ca asta, decorate cu scrisul lui ?
Minte. Se vede pe fata ei.
Curătăm totul în cale.
- Aproape gata, domnule. - Nu uita, orice poate transforma în condei.
Camera lui e aproape goală.
Deci doctorul pocneste din bici si tu dansezi !
Patul meu, s-a dus. Voi muri înghetat ?
Haideti, luati-i pătura.
- Luati-o. - Este o cusătura turcească, idiotule.
Costă mai mult decât câstigi tu într-o viată.
- Scaunul lui. - Bine. Luati-l. Luati tot.
- Poftim. - Asa.
Si ăsta... Cu grijă, e alunecos.
N-ai idee pe unde a fost.
Să n-o uităm pe Maria, dulcea Maria,
târfa evree, mica boarfă a lui Dumnezeu.
Nastere din flori ? O întreagă religie construită pe un oximoron.
Vinul lui.
De acum înainte doar apă la fiecare masă.
- Apă ? - Iar carnea va fi fără oase.
- De ce această bruscă tortură ? - Pentru că continui să scrii.
- Nu eu am creat lumea noastră. Eu doar o descriu. - Ororile ei, probabil.
Cele mai întunecate cosmaruri. Si la ce duc toate astea ?
- Doar pentru plăcerea personală. - Nu, scriu ceea ce văd:
procesiunea nesfârsită a ghilotinei.
Toti stăm la rând, asteptând să cadă lama.
Râuri de sânge curg la picioarele noastre, Abbe.
Am fost în iad, tinere.
Tu doar ai citit despre el.
Imi pare rău, Marchizule, sincer.
Aceste jurăminte de castitate ale tale... Cât sunt de stricte ?
Să presupunem că -io bagi în gură ?
Vierme bisericos.
In condititii de adversitate, artistul îsi arată măiestria.
Curioasă, nu ?
Mă satisfac singură. Pot să te satisfac si pe tine.
Nu stii ce pierzi, dragă.
Caut o carte. Poate o stii.
Mai am doar un exemplar.
Am salvat-o de foc.
Te rog grăbeste-te. Sotul meu închide usa în amurg.
O făptură asa drăgălasă ca si tine...
nu ar trebui să citească astfel de obscenităti.
Am crescut într-o mănăstire, domnule.
Cunostintele mele se datorează cărtilor.
Pentru fecioarele tinere din lumea întreagă,
eliberativă de tirania virtutii...
si gustati fără rusine plăcerile carnale.
Puterea bărbatului se află într-un pumn,
dar puterea unei femei se află altundeva;
în cavitatea catifelată dintre coapsele ei.
E târziu, Simone, dragă.
Lasă poemele.
Micul dejun.
Madeleine, te implor...
Ce ti-au făcut acum ?
Tortura e asa de urâtă, asa de medievală...
nici chiar eu nu am cuvinte să o descriu.
- Continuă. - Dacă ai putină milă în suflet,
lasă-ti precautiile deoparte...
si deschide usa.
Doamne ajută.
- Nu îndrăznesc. - Nu fii toantă. Am o surpriză pentru tine.
Acum deschide usa.
Noua mea carte.
Incepe de la manseta stângă...
si continuă pe spatele meu.
Cea mai lungă frază, vei observa,
e de-a lungul coapsei.
Si totul se completează...
la baza piciorului meu drept.
- "Lance" ? - Da.
Da.
- "Goală pe o farfurie" ? - Da.
"Sute de limbi lenese" ?
Da.
- Esti un geniu ! - Da !
Du-te repede...
ca să nu fii învinovătită pentru comportamentul meu.
Maddie, dacă faci afaceri cu diavolul, ai să plătesti pretul diavolului.
- Scuze. - Gărzi !
- Da !
- Vei plăti ! Gărzi !
Uitati ce vi-am adus, dragii mei.
- E ceva scris. - Două capitole, unul pe fiecare bucă.
Scrierile mele trăiesc !
Duceti această bestie înapoi în cuscă !
Nu-mi spune. Ai venit să citesti de pe pantalonii mei.
Nu mă tine în suspans. Ce va fi ? O noapte înlăntuit ?
Nu-mi voi murdări mâinile cu el.
Nici n-ar trebui. Asta-i prima regulă a politicii, nu ?
Omul care ordonă executia nu dă drumul lamei !
Ai noroc că m-au fortat să te pedepsesc.
Dacă ar fi fost după doctor, ai fi fost jupuit de viu.
Ei bine, doctorul e un om pe placul inimii mele.
Ce să mă fac cu tine?
Cu cât îti interzic mai tare, cu atât esti mai provocator.
Dezbracă-te.
Toate hainele.
Tu ai început acest joc...
tu îl vei termina.
Sau nu ai curajul ?
Asa mă gândeam si eu.
Este un afrodisiac puternic,
nu-i asa, bondocule ?
Să ai puterea asupra altui om.
Peruca ta.
Nu-ti vei mai împărtăsi doctrina perfidă.
De acum înainte,
nu-ti vei mai scrie nici măcar infamul nume.
Convingerile tale sunt atât de fragile,
încât nu se pot opune alor mele ?
Este Dumnezeul tău asa de fragil, asa de slab ? Rusinos !
Nu te măguli singur, Marchizule.
Nu esti tu Antichristul.
Esti un răzvrătit care stie cum să fascineze.
Am văzut-o cu ochii mei.
A băgat cheia în zăvor mândră si multumită.
Eliberati-o acum !
Lăsati-o.
Maddie.
Dacă numai sângele te linisteste,
atunci varsă-l pe al meu!
- Abbe, nu. - Continuă.
Acum !
Nu-i necesar.
Dacă vrei să fii un martir, Abbe,
fă-o pentru Dumnezeu, nu pentru o spălătoreasă.
Acum îmbracă-te.
Dacă as fii stiut ce gusturi ai la cărti,
nu te-as fi învătat să citesti.
Nu spune asta.
Cititul e salvarea mea.
Dar de ce trebuie să înghiti această pornografie ?
Este o tortură grea, care te tine departe de nebunie.
Ceea ce am văzut în viată,
trebuie mai mult ca să nu mă mai intereseze.
Mă proiesctez în poveste.
Joc roluri diferite.
- Fiecare târfă, fiecare criminală. - Oh, Maddie...
Dacă nu as fii o femeie asa de rea în pagini,
cred că nu as fi o femeie asa de bună în viata de toate zilele.
Aici nu-i locul pentru un copil ca tine.
Te trimit de aici.
Va ocupa toată camera dacă te opresti acolo.
Asta nu-i destul de bună. Intelegi ?
Refuz să plătesc...
Am putea acoperi peretii cu mătase chinezească.
Sau, dacă vrei, cu tapet Florentin.
- Esti un literat ? - Poftim ?
Admir oamenii cu apetit pentru...
cărti.
Doamnă, cum îndrăznesti ?
Ai citit acest volum ?
L-am memorat.
Vine un moment în viata unei tinere...
când trebuie să renunte la cărti...
si să învete din experientă.
Pentru asta, domnule...
este nevoie de un profesor.
Oh, da, haide. Ne vom distra putin.
Maddie, ce...
S-a întâmplat ceva ?
Abbe, nu mă trimite de aici, te implor.
N-ar trebui să-ti refuz bunătatea...
dar inima-mi este tinută aici.
De către cine ? De Marchiz ?
Mama nu-i nici pe jumătate oarba ca si tine.
Oh, Madeleine.
Sunt anumite sentimente... pe care nu trebuie să le destăinuim.
De ce nu ?
Ne provoacă...
Ne provoacă să ne purtăm...
în anumite feluri...
în care nu ar trebui.
Nu.
Ce am făcut ?
Pleacă. Du-te înapoi în camera ta.
Mă vei urî acum, nu ?
Nu. Te iubesc, Madeleine...
ca pe un copil al lui Dumnezeu.
Iartă-mă.
Madeleine.
Maddie.
Nu te temi că marchizul mă va influenta.
Te temi de tine însuti.
Dacă ai putea să-mi faci o favoare lasându-mă să mă explic.
Nu te apropia mai mult, Abbe. Dumnezeu ne priveste.
Maddie...
"Mult stimatule Dr. Royer-Collard,
"In sfârsit castelul este pus la punct.
"Veti găsi totul pus la punct:
"draperiile din bumbac, soneriile englezesti,
"chiar si opritorul la usă din fildes.
"Doar un detaliu lipseste...
Sotia dvs."
Spune-i că nu-s proastă.
O închisoare tot închisoare rămâne,
chiar si cu mătase chinezească si cu candelabre.
"Pe când veti citi toate astea, vom fi de mult plecati.
Indreptându-ne spre Anglia sau chiar mai departe."
Spune-i că dacă ne găseste,
îti vei tăia venele cu lama iar eu îmi voi băga un ac de pălărie în inimă.
Ai face asta... decât să renunti la dragostea noastră ?
Nu... dar spune-i că as face-o.
După aceea mă poti silui din nou pe lenjeria care a plătit-o el.
Si după aceea, te implor,
pe blana de urs din biroul lui.
Si în final, ca un gest de încoronare,
vom lăsa urme ale dragostei noastre pe marmura Peruviană.
Simone !
Simone ! Simone ?
Simone ?
Opreste-te !
Opreste-te ! Te implor !
Voi scrie povesti gratioase, ode virtutii.
Versuri pentru copii. Promit !
Te excită, nu-i asa, sa mă faci să sufăr ?
Uite, ti s-a sculat, si îti ridică pantalonii.
Nu întelegi, nemernic prezumtios ?
Cu cât continui să-ti descarci năduful,
cu atât mai tare se adâncesc principiile mele în inima ta !
Nu ai mai văzut...
un bărbat dezbrăcat până acum?
Abbe mă trimite de aici.
Da.
Bineînteles.
Marchizule...
spune-mi o poveste scurtă.
Cum propui să fac asta ?
Cu praful în aer ?
Sopteste-mi-o acum.
Copilo, e prea periculos.
S-ar putea să nu te mai văd.
Lasă-mă s-o scriu eu pentru tine.
Acum nu-i nici locul nici momentul.
Am pierdut.
N-am crezut că te voi vedea învins.
Exista mii de povesti...
pe care le-as spune cu plăcere.
Atunci spune-mi una.
Probabil că as putea.
La noapte, du-te în cămara cu lenjerie...
cu o călimară si un condei.
Si atunci vei avea o poveste...
care-i va face pe îngeri să plângă...
iar pe sfinti să-si piardă răsuflarea.
E aici.
Dauphin. Dauphin.
Dauphin.
Cleante. Cleante.
Cleante, esti gata ?
- Esti gata ? - Marchizule, tu esti ?
Cine altcineva ? I-ai alertat si pe ceilalti ?
Nu mai sunt un bărbat.
Am deschis ochii pentru a descoperi că m-am transformat într-o vrabie.
Asa deci ?
Ei bine, eu m-am trasformat într-o pisică !
Dacă nu faci ce-ti spun, îmi bag ghearele în copanele tale...
si-ti sug măduva direct din oase !
Ai înteles, păsărico ?
La ordinele dvs, Conte.
Către iubitul meu cititor,
pregăteste-te pentru cea mai impură poveste...
care a iesit din mintea unui om.
Treci la geam.
Dauphin. Către iubitul meu cititor,
pregăteste-te pentru cea mai...
impură poveste spusă vreodată.
Către iubitul meu cititor,
pregăteste-te pentru cea mai impură poveste.
Bouchon.
Către iubitul meu cititor, pregăteste-te.
Am o poveste impură de spus.
Pregăteste-te.
Bouchon ?
Ce ai zis ?
Pregăteste-te. Am o poveste, o poveste impură.
Povestea noastră este despre o prostituată, Fauchau,
pe care natura a echipat-o...
cu o fisură mică si ingustă între coapse...
si cea mai frumoasă despicătură a fundului...
creată de mâna lui Dumnezeu.
Fauchau era o prostituată...
cu o fisură mică si pufoasă...
între coapse si...
Cea mai frumoasă despicătură a fundului!
Cea mai frumoasă despicătură a fundului.
Glorioasa mea proză filtrată prin mintile unor nebuni.
Cine stie, poate o îmbunătătesc.
Este vorba despre o târfă pe nume Fauchau.
Este vorba despre o târfă...
pe nume Fauchau cu o fisură pufoasă.
Intr-o zi, primul client al lui Fauchau a fost un chirurg.
Isi plimba degetele peste pielea ei dezvelită,
despincând cute de carne.
Isi plimba degetele peste pielea ei dezvelită,
despincând cute de carne.
Despicând cute si...
Isi plimba degetele peste pielea ei dezvelită,
despincându-i cutele.
Simtindu-i pielea dezvelită.
Pielea dezvelită.
- Dezvelită...- - Da, am înteles partea asta.
"Ce să-mi pregătesc ?" a întrebat Fauchau.
"Gura, fundul...
sau suculenta mea stridie ?"
Ce să-mi pregătesc ?
Fundul sau suculenta mea stridie ?
"Niciuna !" strigă chirurgul, rotindu-si scalpelul.
- Da ? - Care gaură ?
Gura mea, fundul meu sau suculenta...
suculenta mea stridie.
"Eu voi face orificii care nu au existat până acum."
- Niciuna... - Strigă chirurgul.
Eu voi face orificii care nu au existat până acum.
Astfel, Fauchau tipat asa de puternic...
încât chirurgul a fost obligat să-i scoată limba din gură.
- Fauchau a tipat asa de puternic...
Astfel, târfa puternică...
- a tipat asa de tare... - A tipat...
prelung si puternic...
A tipat, si el a crezut ca ar trebui...
- Să vindece rana, a scos un vătrai din foc. - Un vătrai !
Ca să-i scoată limba.
-A scos un vătrai din foc. -Din foc. Din foc !
A scos un vătrai din foc.
Din foc. Din foc.
A scos un vătrai din foc.
Din foc.
- Dauphin. - Din foc.
- Ce urmează ? - Bouchon, cuvintele ?
- Spune-mi cuvintele. - Foc.
Dauphin ?
- Foc ! - Ce urmează ?
- Foc ! Foc. - Ce urmează ?
- Foc ! Foc ! - Spune-mi ce urmează !
Trebuie să-mi spui.
Foc !
Deschideti toate usile! Lăsati pacientii afară!
Aduceti niste apă ! Mai repede ! Haideti !
Aduceti niste apă !
-Isuse ! Ce naiba ai făcut ?
Unde-i apa ?
Luati paturile ! Scoateti-le afară!
Foc ! Foc !
Foc !
Unde mergi cu aia ?
Bouchon ?
Nu-ti uita manierele, Bouchon.
Nu...
- Nu ! Nu ! Nu ! - Madeleine.
- Madeleine !
- Madeleine! - Madeleine !
Madeleine!
- Madeleine! - Madeleine.
Madeleine! Madeleine!
Madeleine!
Madeleine! Madeleine!
Maddie ?
Madeleine !
- Maddie ! - E îngrozitor !
Diavolul s-a revărsal asupra noastră !
E vina ei !
Sus !
Nu ! Nu ! Nu !
Maddie !
Madeleine ! Madeleine !
Trebuie să salvăm Charenton-ul! Păstrati lantul !
Trebuie să oprim focul înainte de a ajunge la grinzi !
Luati-l de pe mine!
Pitou !
- Madeleine ! - Madeleine !
- Gărzi ! Gărzi !
Gărzi !
Brigitte. Esti în regulă ?
Madeleine !
Du-te ! Repede !
Madeleine !
Unde esti, Maddie ?
"A tipat...
asa ca el a simtit că trebuie să-i scoată limba."
Bouchon, asteaptă !
Imi pare rău. Imi pare rău, Abbe. Nu m-am putut abtine.
Nu.
Dumnezeule.
Nu.
Oh, nu.
Madeleine!
Acum, acum, nu-ti fie rusine.
Avem o surpriză pentru tine.
Ce băiat cuminte.
Imi pare rău. Asteaptă.
Promit să nu se mai repete.
Promit.
Desigur, nu trebuie să-l invinuim pe Bouchon.
Este unul din experimentele esuate ale naturii.
Nu are disciplină, nu are constiintă, nu are moralitate.
De fapt, e datoria noastră...
să-i oferim aceste lucruri.
Nu-i asa ?
Cum spui tu, doctore.
A fost asa de impresionat de povestea marchizului...
încât a ales să o reproducă, da ?
Pe o anume spălătoreasă.
Poate esti bun si-mi reamintesti cum o chema.
Te implor, doctore, nu mă pune să-l pronunt.
Numele ei, Abbe.
Madeleine.
Spune-mi, Abbe,
când vei fi chemat în fata Domnului,
cum vei răspunde pentru moartea lui Madeleine ?
Criminalule.
Cuvintele tale...
Cuvintele tale l-au dus pe Bouchon într-o stare...
Oh, fir-ar să fie, Abbe !
Să presupunem că unul din pretiosii tăi pacienti ar încerca să meargă pe apă si s-ar îneca ?
Ai condamna Biblia ? Nu cred.
Un copil inocent e mort.
Atât de multi autori nu sunt recompensati...
pentru răspunsurile concrete fată de munca lor.
Sunt binecuvântat, nu ?
Nu-i un secret că ai iubit-o.
Am vrut s-o regulez, atâta tot.
- Si ai reusit ? - Nu-i treaba ta.
- De ce nu ai luat-o cu forta ? - Cine zice că nu am fi făcut-o ?
- A fost impotenta de vină ? - Niciodată !
Atunci... probabil a fost dragoste.
Am regulat-o de nenumărate ori...
si tot timpul vroia mai mult.
Am verificat trupul.
A murit virgină.
Ingropati-o cum se cuvine...
în curtea bisericii...
pe cheltuiala mea.
Nu te...
trupul ei dulce...
în acelasi loc...
cu diavolul ce sălăsluieste aici.
Secretul tău e dat în vileag.
Esti om totusi.
Am opiu pentru a amorti durerea.
Intentia noastră e pedepsirea.
Dacă amortim durerea, care-i scopul ?
Abbe de Coulmier.
Sunt aici.
Am fost usor redus la tăcere.
Ce băiat bun.
Măi, măi.
Mi-ai depăsit asteptările.
Asa să fie ? Nu sunt primul om căruia i s-a cerut să verse sânge în numele Domnului.
Si nu voi fi nici ultimul.
Si vei dormi linistit la noapte ?
Nu, domnule.
Sincer vorbind,
nu mă astept să mai pot dormi vreodată.
Nu mă trimite de aici, Abbe.
Abbe. Abbe.
Abbe...
Abbe. Abbe.
Abbe! Abbe!
Ar fi bine să vii repede, Abbe !
A scris pe toti peretii.
Si-a folosit propriile murdării.
- Si-a făcut un fel de vopsea. - Dumnezeule.
Duhoarea !
- Eliberează-i gura. - Nu ar trebui să faceti asta, dle.
Trebuie să-i ofer ultimele drepturi. Dă-mi pumnalul tău.
Lasă-ne singuri.
Am esuat în a-ti salva sufletul în viată.
Nu voi esua si în moarte.
Dragă Tată din ceruri,
aratăti mila nemărginită...
si deschide-ti portile pentru acest om,
care-i copilul tău la fel ca ceilalti.
Există...
în fiecare dintre noi...
o asemea frumusete...
si o asemenea monstruozitate.
Nici un om nu face exceptie.
Iartă-l.
Iartă-ne pe toti.
Sărută crucea.
Marchizule !
Nu !
UN AN MAI TARZIU Bun venit la Charenton, Abbe.
Mă bucur să am acest post, domnule.
Asa să fie ? Multumesc.
Mă tem că dotarea noastră va face să te alegi cu un salariu de mizerie.
Suntem de râsul înmtregii Frante.
Totusi, ca o notă ferictă,
spitalul este acum în comanda mea.
Politica mea aici este că fiecare om trebuie să-si câstige dreptul de a rămâne.
Presa Charenton, Abbe.
Producem cărti pentru discriminarea colectionarilor.
Pacientii viciosi culeg literele.
Iar cei apatici leagă cărtile si prepară cerneala.
E remarcabil, doctore.
Pacientii sunt asa de supusi, asa de docili.
Da, sunt linistiti.
Au acea satisfactie pe care doar o zi de muncă ti-o poate oferi.
Nu cred.
Marchizul de Sade ? Ii publici nuvelele ?
Da. De când cu nefericita lui moarte,
a fost un val mare de interes în munca sa.
Desigur, voi folosi profiturile pentru restaurarea Charenton-ului la gloria de odinioară.
Oh, doctore.
Avem întâlnire cu Herr Becker la 4:00.
Vrea să publice o editie elvetiană...
pe hârtie poleită cu coperti din piele de vitel.
- Multumesc, Charlotte. - Cu plăcere.
Uită-te la pagina 205. Am îndoit coltul.
Haide, miscă. La stânga. Haide.
Următoarea. Puneti cărtilea alea sus.
Haideti! Cutiile alea aici !
Miscati-vă.
Asa, prietene, asta e ! Ne vedem săptămâna viitoare !
Desigur, totul nu e asa de armonios precum pare.
Sper că ai o constitutie puternică.
Anii mei aici m-au otelit pentru ofertele sinistre ale vietii.
Incă mai avem câtiva incurabili...
înclinati spre violentă si perversiuni.
Deci...
tu esti succesorul meu, sa ?
"Succesor" ?
Ascultă-mă... Abbe,
si ascultă atent.
M-am uitat în ochii dracului...
si am trăit ca să-i spun povestea.
Acum, te implor, pentru binele tău, lasă-mă să scriu povestea.
Aiureli, prietene. Vorbeste bombastic si aiureazn.
Dacă ai putină credintă în tine,
atunci îmi vei aduce un pergament, cerneală si un condei.
Nu vei face asa ceva. Acest pacient e un pericol pentru sine si pentru ceilalti.
Sunteti în regulă, domnule ?
Nu întelegi, Abbe ?
Unii oameni sunt departe de izbăvire.
Nu. Asteaptă. Te rog.
Te rog adu-mi un condei. Te rog ?
Asteaptă. Imi pare rău.
Blestemat să fii, Abbe ! Un condei !
Un condei.
Foloseste-l cum trebuie.
Ii datorezi asta.
Dragă cititorule,
te las acum cu povestea scrisă de Abbe de Coulmier,
un om care a găsit libertatea în cel mai neplăcut loc;
într-o călimară,
în vârful penitei.
Totusi, fi pregătit,
căci este o piesă sângeroasă,
cu personaje depravate,
iar tema... una nesănătoasă.
Dar ca să aflăm despre virtutea,
trebuie să ne familiarizăm cu depravarea.
Doar atunci putem stii adevărata natură umană.
Deci vino.
Te provoc.
Dă pagina.
Traducerea si adaptarea: MARIUS POP - marioland@email.ro