Johnny, uită-te la bunicul.
Da. E cel mai bun.
Bine, Jakey. Noi chiar nu voiam.
Îmi pare rău, frate.
Uite este. Uite!
SURFERI SALVEAZĂ 3 ÎN FURTUNA VICKERS
Vezi, ți-am spus că a fost pe bune.
Johnny, povestește-i!
S-a întâmplat acum mult timp.
Tatăl meu era încă copil.
Un avion mic s-a prăbușit dincolo de recif.
Bunicul a vâslit acolo, i-a găsit pe oameni leșinați.
Am crezut că e o poveste inventată pentru turiști.
Nu, e pe bune. De acolo îi vine numele.
Johnny Tsunami. Cele mai tari valuri vreodată.
I-a adus pe ăia pe placa lui. I-a salvat pe toți trei.
Pono, nu te plictisești niciodată de cartea asta veche.
- Pot să-i arăt lui Jake medalionul? - Putem să-l vedem?
- Știi unde e. - Da.
Medalionul cu tsunami dat celui mai bun surfer din Hawaii.
- Nu-i așa, bunicule? - Nu știu dacă cel mai bun.
Dar dat ani de zile
persoanei care exemplifică cel mai bine surfingul.
Respectul pentru natură, curajul de a face surf,
frăția.
Poate, într-o zi, dacă aveți noroc,
unul dintre voi îl va câștiga.
E mișto.
Tânărul Johnny Kapahaala
învinge încă un val în timpul finalei.
O mențiune,
e singurul Am care trece din semifinale în finală.
Nu e de mirare dacă te gândești
că e nepotul legendarului Johnny Tsunami.
Condiții perfecte azi aici, la Țevi.
Un ușor tremur pe apă, dar vântul are prioritate...
- Uite-l pe Johnny. - Arată bine.
Da!
Hei, Johnny Tsunami. Ce faci?
Hei, Big Mike. Sunt aici să mă asigur că duce mai departe renumele familiei.
- Cum se descurcă? - Diferențele sunt mici.
Băiatului îi trebuie o tură de 10 puncte.
Hei, Mike, cât mai e?
- 20 de secunde. - 20 de secunde?
- N-o să reușească niciodată. - Nu-i trimite vibrații negative.
E în regulă, Jake, are destul timp.
E un set, dar mai are doar zece secunde.
Trebuie să se ridice înainte de final sau e afară.
- E prea mare. - În niciun caz, e perfect.
De abia a ajuns la val.
E aproape închis.
- O să cadă. - Jake!
Haide, unde e?
Chiar acolo.
Omule, a fost o nebunie.
Mulțumesc, băieți.
Jake tot spunea c-ai fost trântit.
- N-am spus asta. - E ok, și eu am crezut la fel.
Vezi? Și el a crezut la fel.
Mamă. Bunicule. Ați venit.
Pono. Când am ratat noi un concurs major de surf?
Mai ales unul al nepotului meu.
Unde e tata?
Are de muncă, dar știu că a vrut să fie aici, dragă.
Nu contează.
Nu mă saluți?
Hei, tată, nu am vrut să întrerup.
Aud c-ai avut o zi bună.
Da, au fost valuri tari.
Îmi pare rău că nu ai putut veni. Iar.
Din păcate, am fost blocat aici,
scriu un cod tare pentru proiectul Net Study.
Încerc să ajung data viitoare.
Net Study.
Când conectezi școli
și împart aceleași fișiere?
Exact.
Vrei să vezi cum funcționează?
Sigur.
Din moment ce suntem conectați aici, pe insulă,
să căutăm ceva local.
INTRODUCEȚI SUBIECT CĂUTARE LISTA BANI PRO-SURFING
34.000 de dolari?
Ai crede că ăștia ar câștiga mai mult de atât.
Ce subtil. Indiferent de ce spui, nu mă las.
Spun cum stă situația.
Poate nu ajungi ca tata.
De ce n-aș vrea să fiu ca bunicul?
Ar fi minunat.
Știi ce ar fi și mai minunat?
Ce?
Dacă într-o zi, când te decizi să ai o familie,
ai avea un job care să-ți permită să-i sprijini
și să fi acolo când au nevoie de tine.
Te las să te întorci la muncă.
Hei, puștiule.
Ți-e foame? Am păstrat de mâncare.
Am mâncat deja ceva la bunicul.
Mă duc sus să-mi fac temele.
Ascultă.
Sunt foarte mândră de tine. Ai făcut treabă bună.
Mulțumesc, mamă.
N-o să câștigi niciodată cearta asta cu el.
Trebuie să fie ceva care să contracareze
influența tatălui meu nebun asupra lui.
Îl iubesc pe nebunul ăla și Johnny îl iubește,
așa că ai grijă.
Își petrece prea mult timp cu el.
Pete, tatăl tău e un om bun.
Nu i-ar face nimic rău lui Johnny.
N-ar avea așa intenții.
Să înțeleg că nu i-ai spus?
Nu.
Nu e niciodată ușor să dai știri care frâng inima,
dar trebuie să-i spunem.
Curând.
'Neața, tată. Mă duc la bunicul. Valurile sunt beton.
Trebuie să vorbim cu tine.
Jake și Eddie sunt deja acolo.
Johnny.
Nu poate aștepta.
- E totul în regulă? - Da, noi doar...
Avem niște vești.
Am primit primul nostru contractul major Net Studiu.
Tare, tată.
Va fi programul pilot într-o serie de școli pregătitoare.
Începând cu una numită Skyline Academy.
E privată. Profesori excelenți.
Și foarte exclusivă.
- Și trebuie s-o aranjezi? - Exact.
Deci, cât vei fi plecat?
Nu e doar o deplasare rapidă.
E mai mult o mutare.
- O mutare înapoi în est. - Înapoi în est?
Unde? În Kauai?
Înapoi pe coasta de est a SUA.
În New England.
Nu doar eu. Toți trei.
Când plecăm?
Într-o săptămână. Totul e aranjat deja pentru noi.
Casă. Mașină.
Știu cum trebuie să te simți acum
dar chiar cred c-o să-ți placă acolo.
- O să ai o educație grozavă... - Pot să...
- Pot să merg la surf acum? - Ești sigur că ești ok cu asta?
Da.
- Ce tâmpenie! Nu-mi vine să cred. - Da, omule.
De ce nu ai spus nimic?
Ce să spun?
Călătorie plăcută? Scrieți-mi când ajungeți?
Nu se știe. Ar putea funcționa.
- Poate că nu va fi așa de rău. - Frate!
Nu sunt valuri acolo. Zero surfing.
E frig.
E ca la Polul Nord.
Alo? Cred că știe asta, Jake.
Să mergem la surf. Vreau să uit de asta.
- Dacă aș fi în locul tău, aș fugi. - Jake!
Chiar nu vreau să merg, bunicule.
Știi, când te-ai născut,
ți-au pus numele Johnny.
Dar eu te-am numit Pono, știi de ce?
Pentru că înseamnă bunătate?
Exact.
Indiferent ce e, pari a găsi mereu binele în orice.
Ei bine, îl caut, bunicule. Dar, pur și simplu, nu-l găsesc.
Îți amintești de zilele trecute?
La televizor au spus că urma să vină o furtună la țărm.
Am crezut că va strica campionatul.
Uite ce s-a întâmplat.
Furtuna s-a oprit și a trimis valul cu care ai câștigat.
Doar că nu vreau să stau acolo de tot.
În Vermont.
Așa sper și eu.
Să te întorci pentru asta.
Asigură-te că rămâne în familie.
Johnny!
Hai. O să pierdem avionul.
Cred că nu fac surf nici pe internet.
O să-mi fie dor de tine, Pono.
Și mie îmi va fi dor de tine.
Ține minte, ai o casă aici.
Mereu.
Hei, Johnny.
Ți-ai lăsat haine groase la suprafață?
Ar putea fi destul de frig în Vermont.
Voi fi bine. Cât de rău poate fi?
Frate!
Vermont are o frumusețe proprie.
Va fi mereu așa frig?
Ai fi uimit cât de cald este în hainele potrivite.
ÎNCHIRIERI SNOWBOARD
Ce zici?
Ei bine, e diferit.
Asta e sigur.
SCHI SNOWMASS COLORADO
Așa e, New England. E ora de surf.
Tată, îl pot suna pe bunicul? Să știe că am ajuns.
Sunt sigur că știe, Johnny.
- I-am spus că... - Să-ți spun ceva.
De ce să nu ne entuziasmăm pentru ce urmează să vină,
în loc să privim înapoi spre Hawaii?
În plus, bunicul nu pleacă nicăieri.
Poate la plajă câteva ore.
Bine.
Vorbind de ceea ce vine...
Uite orarul cursurilor tale.
Ai aici și informații despre Academie.
Îmi doresc să fi mers și eu la o așa școală la vârsta ta.
Nu trebuie să mă convingi.
- Suntem aici. - Corect.
REZERVAT PETE KAPAHALLA
Ia te uită.
Tatăl tău are propriul loc de parcare, cu propriul nume.
Da, asta e bine, tată.
Haide.
- Ai programul cursurilor? - Da.
Vrei să te duc înainte să merg la sala de calculatoare?
Nu, pot s-o fac.
- Ești sigur? - Tată, sunt ok.
N-o voi lua la fugă.
În regulă. Nu uita, stau până târziu așa că ia autobuzul.
Nicio problemă, tată.
- Domnișoară Arthur? - Tu trebuie să fii Johnny.
- Da, doamnă. - Bun venit la Istoria americană.
Ia un loc lângă Brett.
De pe ce planetă s-a teleportat?
Hawaii, frate. Este de fapt un stat, nu o planetă.
Cât suntem pe acest subiect, Brett,
dă-ne niște informații despre insulele Hawaii,
culturale, istorice, orice poți.
Toți se îmbracă nașpa.
Îmi pare rău, dră Arthur. Nu se va mai întâmpla.
De ce nu începem cu elementele de bază?
Ați putea numi principalele insulele din lanțului hawaiian?
Emily, poți tu?
Hawaii, Kauai, Niihau,
Maui, Molokai, Oahu
și cred că Kahoolawe.
Foarte bine, Emily. Bravo.
Johnny, de ce nu-mi spui ceva despre Hawaii?
Hei, ai văzut vreodată o erupție de vulcan?
Ce? Doar întrebam.
Pe Insula Mare sunt doi vulcani care sunt încă activi.
Dar n-am văzut niciodată să erupă unul.
De ce nu ne spui ce făceai pentru distracție în Hawaii?
Sunt multe lucruri.
Fac surf în fiecare zi.
Doar dacă nu e vânt bun sau valuri.
Sau dacă sunt bolnav.
Dar trebuie să fiu foarte bolnav. Muribund, gen!
Mai e și windsurfing, pescuit.
Sunt drumeții grozave pe North Shore.
Caiac, cascade.
Merg des la plajă.
Fete în bikini.
- Ananas sau piersici? - Ananas, te rog.
Îmi pare rău. Am cerut ananas.
Și asta ai primit.
Cine urmează? Ananas sau piersici?
Îmi pare rău, Hawaii, e locul meu.
Nicio problemă.
Găsesc altul.
Pa-pa.
Asta nu e în niciun caz ananas.
- Tipul ăla e un ratat? - Da, ce ratat!
Te poți uita dacă vrei.
- Revista rupe, frate. - Rupe? Frate?
- Ești în America. Vorbește engleza. - Îmi pare rău, amice.
Am vrut doar să spun că e beton. Prea tare.
Fetele arată așa în Hawaii?
- Toate? - Destul de multe.
Poți să mi-o dai înapoi când o termini.
- Hei, Brett, uite! - Și?
Scrie aici că Johnny Kapa...
cel mai promițător tânăr surfer din North Shore
face Richter la Backdoor.
Hei, Brett, cum te faci Richter?
Ți se pare că îmi pasă?
Ce e?
Nu mare lucru. Tocmai îl întâmpinăm pe puștiul nou.
- Deci, schiem? - Da, să mergem.
Hei, Hawaii! Stai așa.
Ai mai schiat vreodată?
Ei bine...
Da, de câteva ori.
Mergem pe vârf după-amiază dacă vrei să vii și tu.
- Sigur. - În regulă.
Cât de greu poate fi?
Ce-i cu ghetele astea?
Ești sigur că ai mai făcut asta?
Da, va fi ok când îmi pun schiurile.
- Poftim, atunci. - Mulțumesc, dle Edison.
Da, mersi.
Nu, Johnny!
Îmi pare rău, chiar îmi pare.
Lasă-le. Doar pleacă.
Nu a fost niciodată lângă un munte din care să nu iasă lavă.
Haide!
Deci, unde ziceai că ai mai schiat?
Ei bine...
La Snowmass.
E un loc minunat.
Sper că nu te plictisești.
Pârtiile pot fi destul de plictisitoare dacă ai schiat în vest.
Nu cred că mă voi plictisi.
- Ce e? - Legătura mea e desfăcută.
Tipul de la telescaun are șurubelniță.
Te așteptăm aici.
Brett, crezi că m-ai putea ajuta?
Sigur.
Îmi pare rău pentru asta.
Pârtie.
Picioare, nu mă lăsați acum.
Pârtie!
Scuze. Scuze.
- Poate ar trebui să-l oprim. - În niciun caz.
Ce s-a întâmplat? Nu te învață să te oprești în Hawaii?
Te superi dacă-mi spui cum?
Sigur te oprești înainte de autostradă. Sau poate nu!
Ce amuzant!
Aș râde și eu dacă n-aș fi pe cale să-mi pierd viața.
- E scăpat de sub control. - Păi da.
Am încercat să-l oprim.
O să rănească pe cineva.
Retururile sunt dincolo.
- Ești bine? - Da, sunt bine.
- Nu am lovit pe nimeni, nu? - Nu, dar fii mai atent data viitoare.
Nu cred că va mai fi o data viitoare.
Felicitări, Hawaii! Prima ta zi și primul tău pas.
N-aș fi putut s-o fac fără tine, Brett.
- Am vrut să-l opresc. - Ce?
Ți-ai făcut prieteni noi la școală?
Da, m-au dus la schi.
Da? Și cum a fost?
Mult mai greu decât pare.
- Ai căzut? - Doar o dată, dar... A contat.
- Ești bine? - Da, sunt bine.
- Pot să mă duc să-l sun pe bunicul? - Sigur.
Bunicul nu e acasă?
Nu.
Îl știi.
Probabil campează pe cealaltă parte a insulei, urmărind valuri uriașe.
Cred că mai bine îmi fac temele.
Mama zice c-ai avut o zi grea pe pârtie.
Da, ca și cei care erau în fața mea.
- Să sperăm că ai învățat ceva. - Cum ar fi?
Să te concentrezi asupra a ce e important.
Ca acel teanc de cărți din fața ta.
În caz contrar, ai putea să te întorci la surf în Hawaii.
Tată...
Încercam doar să mă integrez. Să fac ce fac ceilalți copii.
Dragă, e grozav.
Doar că poate ar trebui să începi cu pași mici
înainte să ajungi regele muntelui.
Uite ce a venit în sfârșit.
Arăți de parcă ai crescut aici, fiule.
Ei bine...
Cu siguranță te vei integra ceva mai bine.
Nu credeam să te văd aici. Ce ai făcut?
Ce-am făcut?
Nimic, e tatăl meu.
Șeful e tatăl tău?
Îi spunem director.
Și eu credeam că e nasol că al meu lucrează la computere.
Trebuie să fie nasol.
Trebuie să învăț dublu și să nu întârzii niciodată la ore.
E ciudat, totuși.
Dintre toate regulile, știi ce-l enervează pe tata?
- Vreau să știu? - Încălcarea codului vestimentar.
Ei bine, mai bine plec.
O să mă certe.
- Ești Johnny, nu? - Da, domnule.
Ce pot face pentru tine?
Ei bine...
Dra Arthur a spus că nu sunt îmbrăcat cum trebuie.
- Cred că e cămașa. - Dra Arthur ar putea avea dreptate.
Nu că n-ar fi o cămașă bună.
Mulțumesc.
Ți-a spus cineva de ce avem cod vestimentar?
Nu chiar.
Am descoperit de-a lungul anilor
că așa elevii nu se gândesc cine poartă
cele mai recente sau mai scumpe haine,
și toți sunt egali de la început.
Ce e important e persoana din uniformă
și reușitele ei.
- Are sens? - Da, domnule.
Bun.
Apoi, dacă crezi că poți veni în uniformă completă mâine,
nu mai avem nimic de discutat.
- Deci... asta e tot? - Da.
Dacă nu ai vreo întrebare pentru mine.
Nu, nu, nu.
- Mulțumesc, domnule. - Bine.
Ți-a plăcut să mă sperii?
Poate un pic.
A fost perfect, omule. A fost bine. A fost frumos.
Știi, bravo.
E în regulă dacă stau aici?
Sigur.
Tu ești copilul hawaiian care a făcut tumbe ieri pe munte.
Mai mult kamikaze. Erai acolo?
Nu, dar toată lumea vorbea despre asta azi pe deal.
Deci ești la Skyline?
Maple Valley.
E școala publică. Mă cheamă Sam.
Johnny Kapahaala.
Deci te pricepi pe placă?
Ei bine, să zicem.
- E greu de învățat? - E mult mai ușor decât schiatul.
Crezi că ai putea să mă înveți?
- Cred că nu ți-au spus regulile. - Ce reguli?
Academia schiază. Școala publică se dă pe placă.
Așa a fost de când s-a inventat snowboardul.
Aici cobor.
Mult noroc, Sky. Ține vărfurile sus.
Sky?
Nu e rău. Începi să arăți ca un Sky.
Hei, un puști mi-a spus așa ieri. Ce înseamnă?
Porecla pentru oricine de la Academie.
Copiii de la Maple Valley sunt Arici.
I-au furat la alegerea poreclelor.
Nu m-am gândit la asta.
Emily, te-ai dat vreodată pe snowboard?
- Bineînțeles că nu. - N-ai vrut niciodată să încerci?
Nu facem snowboard, Johnny.
- De ce nu? - Noi schiem.
Aricii se dau și stau la Air Summit, noi schiem și stăm în complex.
Așa este.
Apropo. Trebuie să fac 360. Ca să-ți arăt cine e campionul.
- Pot vorbi cu tine? - Da, nicio problemă.
Ai coborât la stația greșită?
Nu, durează un minut.
Da, mergeți. Vă prind din urmă.
Sam, e un Sky.
Calmează-te, Aaron. Nu e contagios.
- Deci, ce e? - Uite care e treaba.
Am fost pe placă toată viața mea.
Dacă nu ajung iar pe una, o iau razna.
Cum nu există plaje cu valuri în Vermont, voi face ce pot.
- Aici intervii tu. - Stai puțin...
Nu-mi pasă de Sky sau de Arici.
Vreau doar să învăț să mă dau.
Ce faci?
Îți verific echilibrul.
Vino. Trebuie să cunoști pe cineva înainte să urcăm pe deal.
Credeai că te bat, nu-i așa?
Da, corect. Ai putea încerca.
Ai face bine să-ți închei haina.
Suntem pe partea cealaltă a muntelui.
- Randy! - Hei, Sammy! Care e mersul?
Ți-am adus un client nou. Randy, el e Johnny Ka...
- Kapahaala. - Da. Ce spune el.
- Tocmai a venit din Hawaii. - Aloha, frate!
Aloha!
Nu te cunosc de undeva?
- Ai fost vreodată în insule? - Aș vrea eu!
Nu era un surfer uimitor pe nume Johnny Kapahaala?
Tipul era un animal. Îi spuneau Johnny Tsunami.
Încă îi spun. E bunicul meu.
Nu există. Nu se poate!
- Ba da. - E cu adevărat fenomenal.
Îți dau tot ce vrei. Orice ai nevoie, fără bani.
Aruncă o privire în jur. Alege. Mă întorc.
Mulțumesc, Randy.
- Nu trebuie să port așa ceva, nu? - Nu atinge!
Nu, nu ești destul de cool încă. Poate după prima mare săritură. Poate.
Deci, e ca la surfing. Dar cu zăpadă, nu?
Dacă spui tu. Du-te!
N-am făcut niciodată surf, dar revistele spun că există 2 diferențe.
Ai fi putut să-mi spui înainte de a mânca zăpada aia.
E mai bine să înveți din experiență.
- Deci ai de gând să-mi spui? - Da.
În primul rând, direcția. În apă, conduci cu botul plăcii, nu?
- Practic. - Pe zăpadă, e diferit cu 180 de grade.
Conduci cu spatele plăcii. Conduci cu fața, mănânci zăpadă.
- Nu se poate plimba placa? - Asta e cealaltă mare diferență.
Acum încearcă din nou. Dar încet.
În regulă.
Măcar așa nu te rupe după ce cazi.
Bine, încearcă din nou.
Când facem asta?
Trebuie să înveți să te ridici întâi.
Da. Ar ajuta, probabil.
Pune mâna sus. Aici.
- Apoi peste. - Ok. Cu mâna asta.
Da. Apoi peste. Și...
Așa.
Da, așa.
Cred că glumești. Hei, Brett, ia te uită.
N-ai mai văzut unul până acum? Nu au snowboarduri la Skyline.
Nu contează dacă te îmbraci ca un arici, adevăratul ratat iese la iveală.
E ca și cum ai îmbrăca o grămadă de snobi în haine adevărate.
Nu văd ce mare scofală e cu plăcile astea.
Adică, unde e provocarea?
Da, omule. Nu e nimic
Hei, Johnny, vrei să te duc cu mașina?
Trebuie să plec. Țineți vârfurile sus.
Tipii ăia de la școală?
Da.
Vezi? Ți-am spus c-o să-ți faci prieteni noi.
Se va întâmpla. Ești primul de la Academie care a făcut asta.
Ești singurul în situația asta.
Dacă ar fi mai mulți de la Academie pe placă, lucrurile s-ar schimba.
Nu e despre plăci. Tata spune că e ca orice alt război.
- E vorba de pământ. - Ce vrei să spui?
Tot muntele i-a aparținut unui tip.
Când a murit acum zece ani, familia lui l-a împărțit la mijloc.
Plăcile pe partea asta, schiorii pe cealaltă.
Singura problemă e că cele mai bune pârtii sunt pe Skyline.
Nu avem voie să mergem acolo.
- Ce tâmpenie! - Clar.
Dar ce ar trebui să facem?
Încă lași pârtia să te facă. Tu trebuie să faci pârtia, dragă.
De abia aștept să te duc în ocean. Va fi o răzbunare serioasă.
Sper. N-am văzut decât corpuri mari de apă înghețate.
- Nu cred! - Pe bune.
E primul loc unde trăiesc fără cuvintele ghețar sau gheață în nume.
Am temperatura cu 5 grade mai joasă decât majoritatea oamenilor.
Pui greutate pe piciorul din față și o miști cu spatele.
- Fii agresiv! - Bine.
Așa. Asta e.
Când îl vei lăsa baltă pe ăsta?
Măcar n-a căzut în față de data asta.
Sigur că e ok cu tatăl tău c-am venit?
Absolut.
Avioanele alea zboară mereu așa?
Cred că da. Am trăit în baze toată viața.
Nu le mai observ.
- Unde se duc? - Peste tot.
Carolina de Sud, Texas, Montana.
- Hawaii? - Nu știu. Probabil.
Asta e mama ta?
Da.
A murit acum câțiva ani.
- Îmi pare rău, omule. - Și mie.
Nu te obosește să te muți atâta?
Ba da. Dar tata mi-a promis că vom sta aici pentru o vreme.
Hei, sergent, ce faci acasă?
Am terminat devreme azi, Sammy.
Mă gândeam să mergem în oraș, la un film.
Tare!
Tu ești faimosul surfer hawaiian despre care am auzit atâtea.
Da, domnule. Eu sunt Johnny.
Aloha. Mă bucur să te cunosc.
Ești binevenit să vii cu noi.
Aș vrea să pot, dar trebuie să mă întorc acasă.
Poate altă dată.
Mă schimb în haine civile imediat.
- Și te duc eu cu mașina. - Ar fi grozav.
Omule! Tatăl tău e așa cool.
Clar.
Deci, spune-mi. Cum e?
Cum e ce?
În Hawaii.
Foarte mișto. E exact opusul acestui oraș.
Dacă vii mâine la mine, îți arăt.
Mișto.
E un val super mare!
Asta nu e nimic. În iarna lui '94, au fost valuri de 12 metri.
- Ce nebunie! - Te-ai dat pe valuri de 12 metri?
Eram prea mic. Dar bunicul s-a dat.
- Și tatăl tău? - Nu face surf.
Cum așa?
Îmi seamănă la fel de mult cum seamănă locul ăsta cu Oahu.
Data viitoare când va fi așa, voi fi acolo.
Indiferent de orice.
Dacă faci snowboarding așa, vei sări mai sus ca toți.
În afară de mine, desigur.
Sam, mulțumesc că faci toate astea.
- Ce? - Mă înveți, stăm împreună.
Știu cum e să fii cel nou. Dar e din ce în ce mai bine.
E bine, frate.
Ceva în neregulă?
Nu te înțeleg.
- Ce e de înțeles? - De ce faci snowboard?
Cred că e distractiv.
Nu încerci să mă convingi că tatăl tău are o problemă și cu asta?
Foarte amuzant.
- E greu de învățat? - Da.
- Probabil că n-ai putea s-o faci. - Adică?
Păi... Doar crede-mă.
- Nu te-ai urca niciodată pe așa ceva. - De ce nu?
Cică cu cât ești Sky de mai mult timp, cu atât e mai greu să te dai.
Din câte înțeleg, te-ai născut Sky,
așa că mai bine te ții de schi.
În plus, n-ai vrea să se enerveze Brett, nu?
E ora de surf, frate.
Îți vine să crezi că s-a făcut Arici? Ce jalnic!
Ai avansat, față de Supermanul de pe deal.
- Da, corect. - Ți-ai prins degetul la aia.
- Sigur n-ai fost urmărită? - Foarte amuzant.
Acum ce să fac?
Sam, ea e Emily. Al doilea Sky care se lasă de schi.
- Eu nu las nimic. - Atunci de ce ești aici?
- Trebuie să am un motiv? - Păi m-am gândit...
Mergem sau nu?
Sunt gata pentru o pârtie adevărată acum.
Te descurci destul de bine pentru prima dată, dar nu cred...
Nu poți ține pasul, te aștept jos.
Stai, Emily. Nu!
Nu, nu, nu, nu, nu!
Nu!
Nu.
Stai aici!
Unde este? O vezi?
Da. O văd.
Emily! Ești bine?
Sunt bine, dar nu mă pot mișca!
Bine, stai acolo. Nu te lăsa.
Trebuie să o ajutăm.
Te ajutăm.
Sam! Nu!
Sam!
- Te simți bine? - Johnny!
Trebuie să te duci jos să găsești patrula de schi.
În regulă. Bine.
Bine. În regulă. Mă întorc imediat.
Ești bine?
Cred că depinde de definiția ta.
Cred că ăsta e cursul avansat.
Ești sigur că poate să coboare?
Da, e destul de bun.
- Ce mai faci, Emily? - Nu pot sta în picioare din cauza plăcii.
Bine. Nu te lăsa. Încerc să te eliberez.
Stai așa. O să fie bine.
Grăbește-te, Sam. Nu mai pot rezista mult.
Ia te uită, omule!
E un Sky?
Ai văzut cum a aterizat?
- Prietenii mei au nevoie de ajutor. - Unde sunt?
- Peste cornișă. - Urcă-te!
Ține-te bine!
Sunt acolo.
Sam! Emily!
- Sunteți bine? - Da. Ai adus ajutoare?
Chiar aici. Stați așa!
Aduc o frânghie. Mă întorc imediat.
Da, Johnny! Vom fi bine!
Să sperăm că ajunge.
Vine, băieți. Aveți grijă la cap.
Prinde capătul.
Pune bucla în jurul încheieturii. O tragem pe ea mai întâi.
În regulă.
Aici, Emily.
Bun. Emily, stai așa. Tragem acum. Gata?
Unu, doi, trage!
Bun. Și trage!
Bine, Emily. Nu te lăsa!
Unu, doi, trage!
Gata și... trage!
Bine, Emily. Te descurci grozav.
Unu, doi, trage!
Aproape am reușit. Acum.
- Te simți bine? - Da.
Cred că da.
E foarte emoționant, dar eu sunt încă aici.
Sam, stai așa. Venim acum.
Tati, sunt bine.
Da.
Nu, promit că nu am nimic.
Te simți bine?
Nu, nu trebuie să văd un doctor.
Vă mulțumesc. Pentru tot.
Spuneți-i prietenei să aibă grijă la semne.
Tati, nu e corect.
Să mergem.
Da.
Dacă vrei să stai cu fraierii ăștia, e treaba ta.
Dar nu trebuie s-o tragi pe Emily în jos cu tine.
Calmează-te. A fost un accident.
- Nu te băga, Arici. - Hei.
Stai departe de Emily.
A fost drăguță cu tine doar pentru că a pus-o tatăl ei.
- Asta e... - E adevărat.
Dar acum că e pedepsită, nu va fi o problemă.
Acum ești un Arici. Ai ales.
De ce nu stai cu amicii tăi viermi
și n-o lași pe Emily în pace?
- Lasă-i! - Sammy! Aici jos.
Ați avut noroc că a fost patrula cu snowmobilul.
Îmi pare rău, tată. Încercam doar s-o ajut pe Emily.
Am crezut că pot ajunge la ea.
Într-un fel ar trebui să fiu mândru.
Dar să fii atent de acum încolo.
N-aș vrea să ți se întâmple ceva rău vreodată.
Știi de ce sunt supărat, nu?
Din cauza lui Emily, a directorului Pritchard și a jobului tău.
De fapt, asta nu-mi trecuse prin minte.
- Până acum. - Johnny...
Am fost îngrijorați că ți s-a întâmplat ceva.
Aici nu e Hawaii.
Acolo îți știi limitele și știi cât poți.
E uimitor. Nu te poți abține să nu te comporți ca tata.
- Mișto. - Nu era un compliment.
Acum, de ce nu te duci sus să-ți faci temele?
De ce l-ai băgat pe tatăl tău în asta?
Pentru că e o parte a problemei.
Nu contează câți kilometri pun între ei.
Nu-mi spune că mutarea a fost ca să-l îndepărtezi pe Johnny de bunicul său.
Bineînțeles că nu.
Dar a fost un plus.
Uite, puștiul trebuie să înțeleagă
că tatăl meu nu este un model de urmat, nu e un erou.
E un surfer vagabond.
Și nu vreau ca Johnny să ajungă ca el.
Refuz să permit așa ceva.
E un copil, Peter.
Cum putem prezice ce va ajunge?
Azi vrea să fie surfer profesionist.
Mâine ne-ar putea cere un set de tobe ca să fie star rock.
Te rog! Nici măcar nu glumi despre asta!
Chiar am sperat că mutarea, îndepărtarea unor distracții,
ne vor aduce împreună.
Ca familie.
Orice apropierea ne lipsește n-are nimic de-a face cu surfingul.
Sau cu tatăl tău.
De ce crezi că Johnny își iubește bunicul atât de mult?
Habar n-am.
El nu încearcă să-l transforme în ceva ce nu este.
Îl încurajează să fie cea mai bună persoană pe care o poate fi el.
Se bucură de cine este el acum.
Știu că ar trebui să găsesc binele din lucruri, dar mi-e dor de casă.
- Mi-e dor de tine. - Și mie mi-e dor de tine.
Uite, un lucru pe care te poți baza. Știi mereu unde să mă găsești.
- Cum e surful? - Valuri mai mari ca niciodată!
Săptămâna asta vin valuri mari.
- Tare! - Pono.
Poți veni să mă vizitezi oricând dorești.
Am un hamac aici pentru tine.
Spune că vii și al tău e.
Bunicule, trebuie să plec. Te sun eu înapoi în curând.
Cum se simte?
Bine, cred.
Deci, sunt pedepsit?
De ce crezi asta?
- M-am gândit... - Dragă...
Cred că ți-ai învățat lecția.
Așa e.
Mamă, de ce îl urăște tata pe bunicul așa mult?
Nu-l urăște deloc.
Doar că...
Văd lucrurile diferit.
Ce lucruri?
Viața, de exemplu.
- E un lucru destul de mare. - Da, este.
Tatăl tău și bunicul tău aveau mult mai multe în comun.
E ciudat să mă gândesc că era altfel decât este acum.
Adică, să-i pese de lucruri în afară de muncă.
Johnny!
Sunt multe lucruri de care îi pasă mai mult decât de slujba lui.
- Cum ar fi ce? - Cum să fie un tată bun pentru tine.
E cel mai important lucru în lume pentru el.
Mai bine îmi încep temele.
Da. Ai nevoie de ajutor?
Nu, mersi.
Intră.
Mă scuzați, domnule.
Chiar trebuie să vorbesc cu dvs. despre ce s-a întâmplat ieri pe munte.
- Cum merge? - Bine.
Tocmai vin din biroul tatălui tău și am vrut doar...
- Ai vorbit cu tata? - Da.
De ce te-ai dus? O să înrăutățești situația.
- Emily, am vrut doar... - Johnny, ascultă.
Ce s-a întâmplat ieri, am avut noroc. Am avut mare noroc.
Știu, Emily, dar totul a ieșit bine, nu-i așa?
Te rog. Nu ne putem vedea o vreme. Nu poți înțelege asta?
- Dar eu... - Trebuie să plec acum.
Ce nebunie!
Îl știi pe tipul ăla?
Lasă-mă să ghicesc. Nu primiți un Sky?
Nu. Ce ai făcut ieri.
Ai sărit super sus ca să-i ajuți pe Sam și pe fata aia Sky.
Bravo, amice. Ești adevărat.
Mulțumesc, frățică. Nici măcar nu știam că ai văzut asta.
Ce-i asta?
Acum ești destul de cool.
Facem un raid Sky.
- Ce-i asta? - E zăpadă nouă pe vârful din spate.
Cea mai șmecheră pârtie de pe deal.
- Vrei să vii? - Nu putem fi prinși?
Doar dacă ne prind.
Motto-ul aricilor, omule. Ori la bal, ori la spital.
În regulă.
Bine, haideți. Să mergem.
- Ăștia nu stau niciodată acasă? - Hai să renunțăm.
Bunicul spune că valurile sunt pentru toți.
De ce e aici altfel?
- Nu ar trebui să fiți pe pârtia asta. - E scris undeva?
- Nu trebuie să fie. - Brett.
- Devine o prostie. Las-o baltă. - Nu, n-o lăsăm baltă.
Dacă vrei să li te alături, predă geaca și dă-te pe placă.
Eu nu. Nu mă mai urc pe așa ceva.
Uite, Hawaii, ia-ți gașca de terminați și duceți-vă înapoi la Air Summit.
Nu plecăm. Sunt cele mai bune pârtii și ar trebui să ne putem da și noi pe ele.
Vorbesc serios. Valea! Aveți de gând să plecați sau ce?
Ești mort, Arici!
Lovește-l!
Dacă vrei, te bați cu mine!
Băieți, nu vă mai bateți!
Patrula de schi, omule!
- Să plecăm de aici! - Nu te deranja să mergi mâine la școală.
Dacă vii, ești pa.
Să mergem, Emily. Amintește-ți ce a spus tatăl tău.
- Ești bine? - Da.
- Sunteți bine? - Da.
Trebuie să fie altitudinea.
Poate vă întoarceți la Air Summit.
Da, acolo mergeam.
Omule, dacă află tata de asta, sunt pa.
Poate că nu va afla.
Nu asta s-a întâmplat.
El a început. Eu doar mă apăram.
Nu pot decât să ascult ce mi-au spus ceilalți copii.
A fost o bătaie începută de tine și de ceilalți copii pe snowboard.
Asta e complet fals.
Ați vorbit cu Emily? Ea ce a spus?
Ne îndepărtăm de subiect. Care este...
Ca și codul nostru vestimentar, despre care am discutat,
avem un cod de comportament care spune că nu te poți bate cu alți elevi.
- Nu contează circumstanțele. - Da, domnule.
Conform regulamentelor Skyline, te-aș putea exmatricula.
După ce am vorbit cu părinții, am decis să îți dau un avertisment.
Dar de acum încolo, ești în perioada de probă.
Mulțumesc, domnule.
Trebuie să iei o decizie esențială. Johnny.
- Despre ce? - Unde vrei să te integrezi?
Îmi pare rău, domnule, nu înțeleg.
Vorbesc despre prietenii tăi, Johnny.
Vreți să spuneți că vreți să aleg între Sky și Arici?
Skyline își merită reputația.
Copiii de la cealaltă școală nu vor avea
niciodată aceleași oportunități pe care le vei avea dacă rămâi aici.
Dar asta nu e corect.
Nu ar trebui să fie așa, cum nici muntele nu ar trebui împărțit.
Poate că nu e corect, dar e realitatea.
În lumea reală, e exact la fel.
Bine sau rău, corect sau rău, e un fapt.
Ai șansa de a fi un câștigător, Johnny.
N-aș vrea să te văd lăsând șansa asta
pentru câteva plimbări pe munte legat de o bucată de lemn.
Măcar nu am fost dat afară.
Vezi asta ca pe un fel de victorie?
Putem aștepta până ajungem acasă ca să vorbim?
Îți spun adevărul. Nu eu am început.
Hei, Sam.
Nu pot sta acum.
Nici eu, dar trebuie să vorbim.
Sam, va trebui să aștepte.
Știu, domnule, dar e important.
- Sam. Am spus... - Peter?
De ce nu mergem noi înăuntru și le dăm cinci minute?
Da, nu e nevoie de mai mult.
Bine. Dar asta e tot.
Apoi înăuntru.
- Ai probleme? - Mari.
Nici nu vreau să mă gândesc la asta.
Deci, ce voiai să-mi spui?
Știi cum zicea tata că vom fi aici o vreme?
Da.
I-au dat un post nou și l-au promovat sergent major.
- Plecăm la sfârșitul săptămânii. - Unde?
Islanda. M-am săturat să-mi fie rece!
Ce nasol! Nici nu-mi vine să cred.
Nu-ți vine să crezi? Cum crezi că mă simt eu?
Tata mi-a promis. Mi-a promis!
- Îmi pare rău, frate. - Îmi place aici.
Stăteam cu tine, mă dădeam pe placă.
Nu vreau să mă mai mut.
Trebuie să facem ceva.
Prea târziu. S-a terminat.
Ce era atât de important?
- Sam se mută în Islanda. - Johnny, îmi pare rău.
S-ar putea să nu vrei să auzi asta,
dar poate e mai bine că pleacă Sam.
Cum poți spune asta?
Trebuie să înveți să te înțelegi cu colegii tăi.
Până când reușești, vreau să stai departe de... Arici.
Pete!
Și nu vreau să faci snowboarding.
- Nu-mi vine să cred că tata e un Sky. - Johnny!
Credeam că mutarea aici a fost cea mai proastă zi.
Am încercat să mă integrez. Am încercat să mă înțeleg.
În final începe să meargă și cel mai bun prieten se mută.
Și îmi spui că nu pot sta cu singurii prieteni pe care îi am?
E așa nasol că nu mai suport.
Într-o zi vei înțelege de ce o fac.
Nu. Nu voi înțelege niciodată.
Nu e deloc ok și tu o știi.
Mi-aș fi dorit să fie aici bunicul. Măcar el mă înțelege.
Hei, eu sunt. Să te întreb ceva.
Mai exact, cât de frig îți e?
Ia te uită.
„Mamă și tată, îmi pare rău pentru tot, pentru că v-am dezamăgit,
dar eu și Sam nu mai putem locui aici.”
”Vă rugăm să nu vă faceți griji. Vom fi bine unde mergem.”
- Unde e? - Nu știu.
Nu-mi vine să cred asta.
Mie da. N-am nici o problemă să o cred.
Ați primit și voi una?
Aveți idee unde sunt?
Sunt doi copii de 13 ani, fără bani.
Cât de departe pot ajunge?
Încă cred că tata mă trimite la curtea marțială
când află că ne-am strecurat pe un avion militar.
Da. Dar spune-mi că nu merită.
Bine, a meritat!
Hei! Pono!
E bunicul meu!
Trebuie să recunoști, Pete.
Să mergi cu un avion de transport până aici dovedește multă ingeniozitate.
Nu, tată. Ceea ce arată este multă prostie.
Îmi imaginez că i-ai primit cu brațele deschise.
Nu-mi place să opresc această ceartă,
dar nu e vorba de noi doi.
- Lasă-mă să vorbesc cu el. - Nu, dorm. Lasă-i să se odihnească.
Bine. Atunci îi pui într-un avion înapoi mâine.
Cred că aș putea, dar nu o voi face.
Ce?
- Cum adică n-o s-o faci? - Ce am spus.
Nu o să-i forțez să se întoarcă.
Ăsta nu e un joc.
Îi vei trimite înapoi pe amândoi. Mă înțelegi?
Mă voi asigura că se întorc, Pete.
Dar numai când sunt gata.
Altfel o vor face din nou.
- Ascultă-mă. - Încearcă.
Va fi bine.
Se va rezolva, fiule.
Fă-ți griji despre ce e de făcut când se întorc în Vermont. Aloha.
Dar tată...
- Ce s-a întâmplat? - Se întorc mâine?
Tata crede că ei trebuie să ia singuri această decizie.
Mă înnebunește!
Băieții sunt pe mâini bune. Nu-ți face griji.
Ești sigură?
Foarte.
Când s-a născut Johnny,
am spus că atunci când vine vorba de ce e mai bine pentru el,
vom fi împreună, o echipă pentru a ne crește fiul.
Și a funcționat destul de bine, până de curând.
A funcționat.
Dar ceva s-a schimbat, Peter.
Ce s-a schimbat?
Ce? Crezi că eu sunt?
Undeva pe drum,
l-am pierdut pe băiatul din North Shore de care m-am îndrăgostit.
Nu puteam rămâne mereu un copil, Mel.
Nu dacă aveam grijă de familia asta așa cum am făcut-o.
Aș da bucuroasă o parte înapoi pentru a petrece o zi
cu Pete Kapahaala care era atât de fericit.
Care iubea viața așa mult.
Nu crezi că ești cam melodramatică?
Tot ce pot spune e că nu pot sta
să mă uit cum iei fiului nostru aceeași bucurie pe care o aveai.
Îți vine să crezi că pe acești 3 km de plajă
sunt 15 dintre cele mai bune valuri din lume?
Bună dimineața.
Bunicule?
Nu ne trimiți înapoi, nu?
Da, dle Tsunami. Chiar îmi place mult aici.
Dacă voi doi chiar vreți să rămâneți, nu vă voi opri.
Vorbești serios?
În ceea ce mă privește, puteți stai aici cât vreți.
În regulă!
- Distracție plăcută azi, omule. - Bună, Sam.
Ești sigur că e ok? Pot să rămân să te învăț.
Du-te. Bunicul tău mă învață să mă dau până te întorci.
- Ești gata, Sam? - Da, omule.
Johnny K! Am auzit că te-ai întors, dar n-am crezut!
Hei, băieți.
E ca în The Rock.
Sunt în închisoarea aia brutală și de abia scapă vii.
Nu a fost așa de rău. Ați auzit raportul?
Da, e iureș la Pipeline.
Să mergem înainte să fie plin.
Mergeți voi înainte. Eu am ceva de rezolvat.
Da, corect! Amuzant.
Vorbesc serios.
Rămân.
Hei, Pono!
Omule, a fost așa tare!
Îmi doresc să fi fost aici tata ca să mă vadă.
Tatăl tău ar fi fost foarte mândru, Sam.
Nu pot să cred că am plecat vreodată din Hawaii.
Câteodată îmi doresc să merg în locul tău, Pono.
În niciun caz. De ce ai vrea asta?
Gândește-te. Știi deja că poți să călărești valurile
la fel de bine ca oricine din insule.
Dar tu ai ocazia să mergi într-o lume complet opusă celei de aici.
Au valuri acolo?
Nu, sunt destul de sigur că nu sunt valuri acolo.
Cel puțin eu n-am văzut niciunul.
- Ești sigur? - Da, am locuit acolo ceva vreme.
Sunt destul de sigur că are dreptate.
Nu sunt valuri. Nu.
Câteodată nu arată ca valurile, Sam.
Câteodată arată ca niște movile de zăpadă
sau ca lucruri pe care nu-ți place să le faci.
Ce încearcă bunicul să spună
e că trebuie să te descurci cu tot ce se întâmplă.
Ca un fel de val furios.
Da. Cam așa ceva.
Dle T, e ok dacă mă duc să-l sun pe tata?
Sigur. Sună-l, Sam.
Ai făcut un lucru corect, Pono. Să stai, să-ți ajuți prietenul.
Așa ai fi făcut și tu.
Tati zice că sunt din ce în ce mai mult ca tine.
- Asta vrei? - Sigur.
- E în regulă, nu-i așa? - Da.
Dar eu nu sunt perfect, Pono.
Dar cred că ai mai auzit asta undeva!
Bunicule!
Nu mă înțelege greșit, Pono.
Sunt mândru că vrei să aduci glorie de mare surfer numelui de familie.
Dar vreau să-ți găsești propriile vise.
Îți garantez că atunci când o vei face, va fi mult mai bine decât ce am făcut eu.
Sam încă doarme?
Lecția trebuie să-l fi obosit.
Da.
Bunicule?
Când am început să fac surf, eram bun de ceva?
Ce? Nu-ți amintești?
- Nu chiar. Eram cam mic. - Da.
Ei bine, Pono...
N-a ieșit prea bine.
Ți-a luat mult timp să te ridici,
dar nu te-ai dat bătut niciodată și asta contează.
Totul în Vermont e așa greu.
Pentru unii, asta ar fi suficient pentru a rămâne aici.
Probabil e mai bine să mă întorc, nu?
Pono!
În astfel de momente, sunt sigur că ești nepotul meu!
Deci nu ești supărat pe mine?
În niciun caz!
De fapt, mai știi că am spus că vreau să merg în locul tău?
Da...
Ai grijă pe unde calci.
E frumos!
Nu ai descris bine locul, Pono.
- Mamă! - Hei!
- Hei, Pete. - Tata.
Puteai să-i urci într-un avion.
Ca să nu văd ce față faci?
Hei! Ce mai faci?
- E mașina noastră? - Da.
Deci... trebuie să fii foarte supărat pe mine, nu?
Vorbim despre asta mai târziu.
Odată ce trec peste șocul de a-l vedea pe bunicul tău.
Știi, Pono,
cred că stelele strălucesc mai tare aici ca acasă.
Da, așa e.
Hai, la culcare.
Odihnește-te. Avem o zi mare mâine.
Da?
Crezi că am bătut atâta drum să stau pe o verandă uitându-mă la stele?
- Noapte bună, Pono. - Noapte bună, bunicule.
- Noapte bună, tată. - Noapte bună.
Cum l-ai făcut să vină acasă?
N-a fost greu, Pete. E băiat deștept.
Mai mult decât va recunoaște tatăl său.
Orice ai făcut... Apreciez.
Chiar am crezut că mutarea era cel mai bun scenariu pentru el.
Am vrut să-i dau o mare oportunitate.
Știi de ce ai făcut-o?
Nu ai vrut să ajungă ca mine.
Nu e adevărat, tată.
Sigur că e.
E în regulă.
- Tată, ascultă. - Uite.
E doar un copil. Dar un copil care face ceva mai bine decât aproape oricine.
Îi iei asta, îi iei o parte din el.
N-am avut pasiunea pentru surfing ca voi doi.
Poate sare peste o generație.
Bunicul tău nici nu știa să înoate!
Dac-aș putea da timpul înapoi,
sunt multe lucruri pe care le-aș face să fiu un tată mai bun.
Dar e ceva ce n-aș schimba.
Ce?
Știi când ai renunțat la surf?
Pentru mine a fost ca și cum ai renunțat la școală.
Oricât de mult am vrut să te forțez să te întorci în apă, n-am făcut-o.
E bine că nu ai făcut-o.
- Nu m-ai fi putut face să mă răzgândesc. - Exact.
Cum nimic nu-l va face pe Johnny. Va face ce va face.
Cu sângele nostru care trece prin el,
nici măcar Kamehameha nu l-ar putea opri.
Trecutul e trecut între noi.
Dar sunt mândru de tine, fiule.
Sper doar că vei fi mândru de Johnny când va veni timpul.
Poate ar trebui să mergem acasă.
Încă ar trebui să fiu pedepsit
și sigur n-ar trebui să fiu aici.
Te-a învățat tata să-i asculți pe cei mai în vârstă, Pono?
- Da. - Eu sigur sunt în vârstă. Așa că ascultă.
Mă ocup eu de tatăl tău.
Tu doar să-mi arăți cea mai bună pârtie din munți.
- Sigur, bunicule. - Bine.
Locul ăsta e mișto.
Ia uite, bunicule.
E iar la modă longboard-ul!
Nu pot să cred, omule!
Johnny Tsunami e chiar aici la Randy's Riders!
Am vrut să trec pe la tine să-ți mulțumesc că ai grijă de mormolocul ăsta.
Nicio problemă.
Este incredibil că ești în umilul meu magazin.
Îmi pare rău, nu am echipament de surf, nu e cerere.
Dar ne poți ajuta cu snowboarduri?
Chestia asta e epică!
Johnny Tsunami bagă imens, scoate placa de sărituri mari!
Nu vă faceți griji. Iau...
Iau eu asta mai târziu.
Randy, luăm două din astea.
Deci ești gata de valul mare ca pe coasta de est, Pono?
Bunicule, nu crezi că trebuie să înveți niște mișcări esențiale?
Nu-ți face griji pentru mine. Vezi să ții pasul.
Sunt gata, Pono.
Incredibil!
Cum de nu mi-ai spus că știi să te dai pe snowboard?
Cum de nu m-ai întrebat niciodată?
Hei, Hawaii, cine e ciudatul?
Bunicul lui Johnny. Încântat, Brett.
De unde știi cum mă cheamă?
Am ghicit.
Să nu te gândești să o iei pe poteca asta.
Tocmai a fost declarată fără Arici.
- Ai dreptul să faci asta. - Așa e. Am.
Desigur. Până când altcineva își câștigă locul.
Știi ce, bunicule? Asta nu se va întâmpla.
Această parte a muntelui e doar de schiori.
Sportul cu două plăci și zero tatuaje.
- Crezi că e corect? - Mie mi se pare corect.
Poți sta cu frații tăi în parcul de snowboarding,
unde sperăm că n-aduceți rușine comunității sporturilor de iarnă.
Noi rămânem chiar aici, unde suntem...
dintotdeauna.
Pe insulă, avem un concurs.
Cel mai bun surfer din fiecare grup prinde un val
și cel mai bun pe val păstrează plaja toată ziua.
Ce zici de asta, Brett?
Ne întrecem de la colț până jos. Doar tu cu mine.
- Da, corect! - Nu mint, omule.
Dacă câștigi, boarderii nu mai intră pe partea ta.
Dar dacă câștig, împărțim muntele.
Tot muntele.
Ce prostie! Dacă câștig, lucrurile rămân așa cum sunt.
De ce să mă mai deranjez?
Câștigătorul primește asta.
- Bunicule, nu! - Ce e aia?
Un medalion de tsunami. Dat celui mai bun surfer din Hawaii.
Dar nu e parte din înțelegere. Uită-l.
Mă bag.
Câștigătorul primește medalia și ce partea a muntelui vrea.
Bine. Mâine la prima oră. Aici.
Bine.
- Ce faci, Sam? - Hei, John-John.
- Ce se întâmplă? - Am venit să-mi iau rămas bun.
Nu ai auzit de ziua de mâine?
Întrecerea?
Da. Sergentul zice că trebuie să plecăm dimineața devreme din cauza ordinelor.
Nu pot veni.
Poți să-l învingi pe ăla, Johnny.
Nu uita. Ori la bal, ori la spital.
- Da? - Da, frate.
Tâmpitul ăla nu-mi va purta medalia.
Ok.
În regulă. Pe mai târziu, omule.
- Bună, Sam. - Da?
Mahalo.
Cu plăcere, frățică.
Sam nu rămâne?
A venit doar să-și ia rămas bun.
Te-ai distrat cu bunicul azi?
Da. Uite. Știu că ar trebui să fiu pedepsit, tată...
Ascultă, Johnny.
De ce nu uităm de pedeapsă?
- Serios? - Da.
Tată, știu că am dat-o în bară. Cu bătaia și cu fuga.
Nu știu ce s-a întâmplat sau de ce am făcut-o,
dar lucrurile vor fi diferite de acum încolo.
Și îmi pare foarte rău.
Eu sunt cel care ar trebui să-și ceară scuze.
Tu?
Da.
Nu mi-am închipuit cât de greu e pentru tine.
Mutarea, plecatul de acasă.
Nu e chiar așa de rău.
Johnny...
E probabil greu de crezut, dar tatăl tău nu e perfect.
Sigur vrei să recunoști asta?
Crede-mă, cu cât ești mai în vârstă, cu atât e mai greu să o recunoști.
Și...
Cu atât e mai greu să-ți ceri scuze.
Dacă pot face ceva să mă revanșez față de tine...
Am o întrecere mâine.
E ce vreau cu adevărat să fac.
Dacă ești de acord.
Dacă câștigi.
Acest medalion trebuie să rămână în familie.
Hei. Știi?
- Acum du-te și spală-te pentru cină. - Bine.
Zi-mi un sinonim de opt litere pentru „miracol”.
Foarte amuzant.
Se pare că ați făcut o înțelegere.
Așa e.
A durut?
Numai când mă gândesc cât timp am pierdut cu fiul meu uimitor.
Brett! Muntele ăsta e al tău.
O să pariez pe tine.
Uită de Arici.
Deci. Ai venit pentru Brett?
Nu chiar. În mare parte am vrut să-mi cer scuze.
Pentru ce?
Tata a zis că ai vrut să accepți vina pentru accident.
Acum înțeleg ce încercai să-mi spui. Trebuia să te ascult.
E ok.
După ce l-ai vizitat, s-a înfuriat și mai rău.
El, Brett și toată lumea îmi spuneau să stau departe de tine.
Emily.
Uite, e ok.
Știu cum e când tatăl tău vrea să faci ceva ce tu nu vrei.
Ești foarte drăguț.
Ei bine... noroc.
Și... ai grijă.
Da. O să am.
Bine.
Hei, Arici!
Ce s-a întâmplat? Am crezut că ai plecat.
Sergentul a schimbat ordinele când a realizat cât de epic e.
Plecăm mâine dimineață!
Hei, am placa, omule. Pregătită și gata de treabă.
Am folosit chiar și o ceară specială din stocul meu privat. Prea tare.
Nu știi ce e tare până nu le-ai văzut pe astea.
Bună, Randy.
Hei, Ronnie.
Stai un minut. Voi sunteți...
O facem sau nu, Arici?
- Hei, ești cel mai tare. - După tine.
- Grozavă zi pentru asta. - Iată-l.
Hei, Pono!
Pomaika'i, Brett.
- E vreo înjurătură hawaiiană? - Înseamnă noroc.
Ei bine, pomi-kiki și ție.
Câștigă primul care trece prin porțile de la poalele muntelui.
- Ești gata? - Spune cuvântul.
Ne vedem jos, ratatule.
Omule, las-o baltă!
- Dă-te, mă. - Dă-te din calea mea.
- Asta e a mea, Arici. - Nicio șansă, Brett.
- Hei, Brett, ești bine? - Bine. Lasă-mă!
Ai reușit, omule!
Ai călărit valul, Pono. Medalionul e al tău.
Emily, ce faci? E tot Arici.
A câștigat, Brett. O merită.
Are dreptate. S-a terminat, Brett.
Dăm o petrecere mare la noi acasă după-amiază
și sunteți invitați toți!
Am vorbit aseară cu tata aseară și am luat o decizie.
Despre ce?
Am decis că, dacă vrei,
te poți întoarce în Hawaii cu bunicul
să-ți petreci restul anului școlar.
Mișto.
- Pe bune? - Pe bune.
Ei bine... nu e așa de rău aici
și cred că mi-ar fi prea dor de voi.
Ți-am spus că e deștept, Pete?
Și în plus, Aricii ar putea avea nevoie de mine.
În caz că Brett vrea o revanșă.
Johnny, a fost tare de tot.
- Vrem doar să-ți mulțumim. - Pentru ce?
Ne-ai arătat cât de falsă e cearta asta.
Frații nu ar trebui să nu-și vorbească atâția ani.
Nu contează cât de diferiți sunt.
Sunteți frați?
Noi suntem originalii Sky și Arici.
Când eram mici, ai noștri s-au despărțit.
Eu mergeam la Skyline și Randy la Maple Valley.
Acum zece ani, tata a murit și ne-a lăsat muntele. Împărțit la mijloc.
- Boarderii pe partea mea. - Și schiorii pe a mea.
Așa a fost de atunci,
dar credem că e timpul să schimbăm lucrurile.
Luna viitoare va fi marea deschidere a Air Summit-ului fraților Edison.
Acces pentru toată lumea, tot timpul.
Sună bine, frate. Ideea ta?
Știam că vei câștiga.
Ei bine...
E lumea e pregătită pentru următorul Johnny Tsunami?
Păi să fie, bunicule.
Subtitrarea: Andreea Popa