->lav 20070624 themabus
Kas?
Kas tu esi?
E ņ ģ e ļ a O l a
Izpildproducents Yasuyoshi Tokuma
Projekta vadītājs Tatsumi Yamashita, Hideo Ogata
Stāsta autors Mamoru Oshii, Yoshitaka Amano
Producents
Mitsunori Miura, Yutaka Wada Masao Kobayashi, Hiroshi Hasegawa
Aktieris Jinpachi Nezu, Mako Hyodo
Mākslinieciskais režisors, Skiču pārraugs Shichiro Kobayashi
Animācijas režisors Yasuhiro Nakura
Tēlu dizaineris Yoshitaka Amano
Mūzikas autors un režisors Yoshihiro Kanno
Skaņas režisors Shigeharu Shiba
Fotogrāfijas režisors Juro Sugimura
Redaktors Seiji Morita
Scenārists, Režisors Mamoru Oshii
To, kas tev dārgs, ir jāglabā sevī. . .
. . .vai arī to pazaudēsi.
Kā tev liekas, kas ir šajā olā?
Nejautā man ko tādu.
Es pat nepazīstu tevi.
Lai uzzinātu, kas ir olā, tā jāsaplēš.
Kas tu esi?
Neseko man!
Viņi seko zivīm.
Zivīm?
Kaut arī to nekur nav. . .
. . .tomēr viņi dzenas pēc tām.
Lūdzu. . .
. . .mana ola. . .
. . .nenodari tai neko. . .
. . .apsoli man.
Šeit!
Tādu koku. . .
. . .esmu jau redzējis.
Kur tas notika?
Tik sen, ka vairs neatceros.
Tur, peldot mākoņiem, debess jums pildījās čukstiem.
Nakts melnais apvārsnis piebriest un no tumsas dzimst milzīgs koks.
Tas izsūc dzīvību no zemes. . .
. . .un drebošiem zariem pastiepjas augšup. . .
. . .kā kaut ko tverot!
Ola. . .
. . .tajā guļ milzīgs putns.
Šis putns. . . Kur tas ir tagad?
Aizvien vēl turpat. Aizvien vēl sapņo.
Sapņo? Kādu sapni tas sapņo?
Kas ir tavā olā? Vai joprojām nevari pateikt?
Cik sen te jau esi?
Tik dienas, cik sakrājies šo trauku?
Arī es esmu aizmirsis, no kurienes nāku.
Varbūt jau no sākta gala. . .
. . .nezināju kurp eju.
Vai tu dosies prom?
Es iznīcināšu no zemes virsus cilvēku, kuru es esmu radījis. . .
. . .cilvēku līdz ar lopiem un rāpuļiem un putniem gaisā. . .
. . .jo man ir žēl, ka es tos esmu radījis.
Es likšu lietum līt virs zemes četrdesmit dienas un četrdesmit naktis. . .
. . .un es iznīcināšu visu no zemes virsus, ko es biju radījis.
Un notika, ka septītajā dienā ūdeņi sāka pārpludināt zemi.
Tieši tanī dienā, pārplūda lielo dzelmju avoti, un tika atvērti debesu logi.
Un lietus lija pār zemi četrdesmit dienas un četrdesmit naktis.
Un šķirsts peldēja pa ūdens virsu.
Tad nobeidzās ikviens dzīvnieks, kas rāpoja zemes virsū, arī putni, lopi un zvēri. . .
. . .visi radījumi, kas bija zemes virsū, arī visi cilvēki.
Viss, kam bija dzīvības dvaša, kas dzīvoja sausumā, nobeidzās.
Palika vienīgi Noa un tie, kas bija ar viņu šķirstā.
Tad viņš izlaida balodi, lai vērotu, vai ūdeņi nav noskrējuši zemes virsū. . .
. . .bet tas vairs neatgriezās pie viņa.
Kur nolaidās putns?
Varbūt tas novārga, līdz to aprija ūdeņi.
To neviens nezināja.
Un tā cilvēki gaidīja to atgriežamies. Gaidīja. . . nogura gaidīt. . .
Viņi aizmirsa, ka izlaida putnu; aizmirsa, ka tas reiz bijis.
Aizmirsa pasauli, kas reiz zuda zem ūdens.
Aizmirsa no kurienes nāk; cik ilgi ir ceļā; kurp dodas.
Tas notika tik sen, ka radības pārtapušas akmenī.
Tas putns, ko redzēju, pat neatminos kad un kur, tik sen tas bijis.
Varbūt tikai sapnis. . .
Varbūt tu un es un šīs zivis esam tikai kāda atmiņas. . .
. . .kāda, kura vairs nav.
Varbūt nav vairs nekā, ir tikai lietus.
Varbūt nekāds putns nav bijis.
Ir gan.
Tas ir šeit.
Tas ir.
Es to atradu. . .
. . .jau pārvērties akmenī, tomēr viņš ir te iekšā. . .
. . .es to sargāšu, līdz tas izšķilsies. . .
. . .putns, kuru es atradu.
Zinu.
Ir, kā man likās.
Vai tu ko saklausi?
Es dzirdu. . .
. . .vieglas elpas vilcienus.
Tā ir tava elpa.
Dzirdu spārnus klusītēm švīkstam. . .
. . . tas droši vien sapņo, kā laižas debesīs.
Tās ir vēja šalkas.
Ļoti drīz. . .
Tu šobrīd vēl sapņo. . .
. . .bet drīz tu redzēsi. . .
. . .ļoti drīz. . .
Līdz tam paliec šeit vēl mazliet. . .
. . .te, kur nav lietus. . .
Te ir tik silts. . .
Kas tu esi?
Kas -tu- esi?
Kas?
Kas tu esi?