- Látod már? - Nem.
- Nem telefonált? - De. Azt mondta, vacsorára hazaér.
Megjött.
- Siess! - Hol van a nyakláncom?
- Melyik? - Tudod, az az oroszlánfogas.
Anya megkért, hogy vigyem ki.
- Azt mondta, bűzlik tőle a ház. - Anya!
Hé, lassabban!
Brandy, zenét!
Azonnal!
Épp behajt a kocsibejárón.
Jön!
- Szia, apu! - Szia, drágám! Hogy vagy?
Sziasztok! Nagy volt a forgalom a Georgia Avenue-n.
Mi újság?
Milyen napod volt?
Hosszú. Három albizottsági ülés és ebéd a Fehér Házban.
Ideadnád a limonádét?
Mit hallok?
Ez afrikai dobzene egy szenegáli törzstől.
Nem. Azt hittem, valaki kopog, de biztosan nem.
És van valami az arcodon. Mosd le!
Apu!
„Apu!”
Mondd, hogy nem megint a cserediákprogrammal jön!
Mondtam, hogy nem fog bejönni.
Kérlek, apa! Már alig van idő.
Piper, ezt már megbeszéltük.
Jó, de holnap van a határidő, aztán vége.
Nem gazdagíthatjuk az életünket,
és nem alakíthatunk ki köteléket fekete afrikai testvéreinkkel.
Ne rám nézz! Ezek az ő szavai.
Elmondtad, amit akartál, állítsd le a zenét!
Kérem a tálad!
Légyszi!
Most bajban vagy.
- Az egy beszéd? - Az lesz.
Amint túljutok azon, hogy „Jó reggelt! Köszönöm, hogy eljöttek.”
Afrikai dobzene?
Teljesen rákattant erre a programra. Mit mondhatnék?
Rákattanhatna valami kevésbé zavaró dologra,
mondjuk a takarításra vagy a házijaira.
Néha nem mi döntjük el, mire kattanunk rá, csak megtalálnak ezek a dolgok.
Tényleg nagyon akarja.
Te a rövid verziót hallod, én vagyok vele itthon.
Meddig lenne itt az a cserediák?
Négy hónapig. A tanév feléig.
Én honnan jönne?
Pipernek mindegy, csak az afrikai kontinensről jöjjön.
Talán jó ötlet afrikai cserediákot fogadni.
Csökkentené a kulturális szakadékot az amerikai és az afrikai feketék közt.
Úgy érted, belemész?
Ha tisztázzuk, hogy a te felelősséged lesz az a kölyök.
Nekem nincs rá időm.
Köszönöm, apa! Tudtam, hogy végül beadod a derekad.
Vajon hogy fog kinézni az a lány, és melyik országból fog érkezni?
Honnan tudod, hogy lány érkezik?
Dundee Dél-afrikai Köztársaság
- Ma este elmondod neki, hogy elengedsz? - Nem mondhatok semmit az apádnak, Mahree.
Megvitatjuk, és mint mindig, eldönti, mi a legjobb.
Előételnek kérek egy salátát.
Megvitatjátok, elmondod, hívd akárhogy, de ő hallgat rád.
Ha te nem bánod, el fog engedni.
Lehet. Te mit kérsz, Rian?
Nem kérek zöldséget.
Azt kérdezte, mit kérsz, nem azt, hogy mit nem kérsz.
- Megjött! - Apa, itt vagyunk!
- Szia, apa! - Szia, Rian!
Mosolyog. Ez jó jel.
Szia!
- Szia, Pieter! - Szia, Mahree!
Szia, apa!
- Jó híred van? - Elkaptuk.
- Kit? - Steven Bikót.
A fekete felbujtót?
Már nem az. Börtönben ül, Durbanban.
Ki az a Steven Biko?
Egy fekete bajkeverő. Folyton hergeli az embereket.
Úgy, ahogy te.
Korlátozást sértett: a területén kívülre utazott.
Gratulálok! Talán ezzel fellélegezhet egy kicsit az ország.
Mit vacsorázunk? Megjött az étvágyam.
Mi folyik itt?
Micsoda? Semmi.
Mahree Amerikába akar menni valami buta cserediákprogrammal,
de fél megkérdezni, attól tartva, hogy nemet mondanál,
így azt akarja, hogy anya beszéljen veled.
Cserediákprogram? Mikor szóltak erről?
Úgy egy hete. Az igazgató elküldte a papírokat.
Amerikába?
Igen, apa, hát nem izgalmas? Az Egyesült Államokba.
Sőt, extra kredit jár azoknak, akik külföldön járnak iskolába.
- Mit szólsz hozzá? - Szerinte nagyszerű.
Nem ezt mondta, hanem azt, hogy érdekes.
Csak egy életed van, ne játssz vele!
Az igazgató szerint ha külföldre utazunk, könnyebben bejutunk az egyetemre.
Talán ösztöndíjat is kapok, és…
Te jó ötletnek tartod?
Sosem járt még külföldön,
és egy kicsit fiatal.
Igen. Én is így gondolom.
De csak pár hónapról van szó, megengedhetjük magunknak,
és ez talán csak egyszeri lehetőség.
Ha egy felelősségteljes családhoz kerül, felőlem elmehet.
Ha igent mondok, ehetek? Éhen halok.
Köszönöm!
Nagyon köszönöm, apu!
Elnézést, uram!
Átkozott kaffer!
Hadd segítsek! Jöjjön!
Flora, remélem, valami izgalmas helyre kerülök,
New Yorkba vagy Los Angelesbe.
- Bármelyiknek örülnék. - Nem választhatsz?
Attól függ, hány család akar cserediákot fogadni az otthonában.
Ők a fogadó családok.
Szerintem jót fog tenni, ha Amerikába utazol.
Tényleg? Miért gondolod?
Nem is tudom. Hallottam egy-két dolgot.
Például mit?
Ott másképp gondolkodnak.
Néha hasznos tudni, hogy mások hogyan gondolkodnak.
Szórakozni megyek Amerikába, Flora, nem tanulni.
Ez most komoly? Afrikai cserediákot fogadtok?
- Igen. - De nem akármilyet.
Egy dél-afrikai diákot.
- Mintha tudnád, hol van az az ország. - Tudom. Észak-Afrikától délre.
Akkor segítesz?
- Hogyan? - Mesélj Afrikáról!
- Miért én? - Mert te afrikai vagy.
- Erre még én is tudom a választ. - Nigériai vagyok.
Nigéria olyan messze van a Dél-afrikai Köztársaságtól, mint Washington Londontól.
Ezt nem tudtam. Látod? Máris segítesz.
Csak annyit tudok, hogy komoly ellentétek vannak
a Dél-afrikai Köztársaságban a feketék és a fehérek közt.
- Hallottál az apartheidról? - A part tájt?
Igen. Tudjátok, mit jelent?
A feketék és a fehérek egymástól való elkülönítését.
A feketék nem elégedettek a kapott bánásmóddal.
Azt hittem, kell a segítségem.
Néha hallom anyát és apát erről beszélgetni.
Tudod, melyik városból érkezik a vendéged?
Nem. Fogalmam sincs.
A Dél-afrikai Köztársaságban kilenc törzs él,
és mindegyik más nyelven beszél.
Egy képviselő házába kerülök, és a családja Washingtonban él.
Egy képviselő! Fontos ember, ugye?
Nagyon fontos ember.
Ő az Egyesült Államok kaliforniai képviselője,
Ronald V. Dee-Looms képviselő.
Furcsa vezetéknév: Dee-Looms.
Dee-Looms?
Igen. D-E-L-L-U-M-S. Dee-Looms.
Dellums?
Nem. Dee-Looms.
Mit tudsz róla és a családjáról?
Van felesége és három gyereke.
Két fiú és egy korombeli lány.
Küldtél nekik képet magadról?
Viccelsz? Nincs olyan képem, ami tetszene.
És a jelentkezéshez amúgy sem kértek.
Nézzétek, mit fogtam!
Hát nem szép? A madaras könyv szerint ez egy szövőmadár.
- Tudjátok, miért? - Kitalálom. Azért, mert sző?
Ez nem ér! Te olvastad a könyvet.
- A fészküket… - Gallyakból szövik.
Így van. A könyv nem említi, mit esznek.
- Adj neki kukacot! - Próbáltam.
Szőlőt, kenyeret és zabkását is adtam neki,
de egyiket sem kérte.
- Az meg mi? - Magok.
Hogy tudsz ilyen sokat erről a madárról?
Nagyon sok volt belőlük a falumban.
Volt sajátod?
Nem zártuk őket ketrecbe. Szabadok voltak.
Kislányként gyakran néztem, ahogy fészket szőnek.
Óriásiak voltak, mint egy felnőtt férfi.
A nagy fészekben pedig voltak kisebb fészkek,
ahol nevelgették a fiókáikat.
- Mint egy faluban. - Igen.
És nagyon színesek voltak.
Voltak pirosak, feketék, citromsárgák.
Órákig néztem őket,
figyeltem, hogyan dolgoznak együtt, és hogyan segítik egymást.
Sosem láttam, hogy veszekednének.
Vajon az emberek miért nem hasonlítanak rájuk jobban?
Mert az emberek nem madarak, Flora.
Néha olyan butaságokat beszélsz!
- Magok? - Igen.
Megpróbálom.
Bepakoltad a samponomat és a plusz fogkefémet?
- Igen. - Van meleg kabát is?
Ott tél van, amikor itt nyár.
Ezt nem tudtam.
Van benne kabát és néhány plusz ruha.
Mahree, nézd a zászlót!
- Ezt honnan szerezted? - Mit?
- A zászlót, te szamár! Mit művelsz vele? - Találtam. Mi a baj vele?
Ez a bajkeverők zászlaja.
- Ez a baj vele. - Add ide!
Ha apa meglátja nálad, jól elver.
Honnan tudhattam volna? Az utcán találtam a földön.
- Mit találtál? - Semmit.
Mahree, ne feledd, mit mondtam!
Ne menjek sehova egyedül, és ne beszéljek ismeretlenekkel…
Mindenki ismeretlen.
Maradj a képviselő és a családja közelében!
Anya, nehogy elkezdj sírni! Ne kezdd megint! Minden rendben lesz.
Az biztos. És egy héten belül
olyan honvágya lesz, hogy könyörög majd, hogy hazajöjjön.
- Nem is. - Dehogynem.
Egy hét múlva itthon alszol majd az ágyadban,
és nem említed többé Amerikát.
Ne feledd, amit most mondtam!
- Tévedsz. - Búcsúzz el az öcsédtől!
- Szia! - Szia!
Szia!
Vigyázz magadra!
- Vigyázz magadra! - Vigyázok.
Írok majd. Várd majd a leveleim!
- Érezd jól magad! - Úgy lesz.
És vigyázz magadra!
A kaliforniai képviselő támadja a dél-afrikai apartheidet
Azt mondják, mindenkivel emberségesen bánnak,
de a dél-afrikai fekete csecsemők halálozási aránya
13-szor nagyobb, mint a fehér csecsemőké.
A munkanélküliség, a nem megfelelő lakhatási körülmények
és a folytonos élelmiszerhiány mindennapos jelenségek…
Le kell adnunk. Szép beszéd, képviselő úr!
- Mint mindig. - Köszönöm.
Hogyhogy nem jöttek el többen?
Nem tudják, hogy ez milyen fontos?
- Nem elég fontos. - Mindegy, szép beszéd volt.
De ahogy mindig mondom, kiabálnom kellett, hogy meghallják.
Mennünk kell. Mindjárt leszáll a gép.
Hogy is hívják? Maria Box?
- Mahree Bok, apa! - Tényleg, Mahree.
A reptérről hazafelé beugrunk az irodádba, és találkoztok.
Rendben. Vezess óvatosan! Mahree!
- Mahree. - Mahree.
Hölgyeim és uraim, a 745-ös közvetlen járat Johannesburgból
megérkezett a 17-A kapuhoz.
Ott vannak!
Könnyebb lenne, ha tudnánk, hogy néz ki.
- Igen, kicsim. - Ott van! Megjött!
Mahree! Itt vagyunk!
- Add át a virágot! - Rendben.
Hát ez nem ő.
Rendben.
Talán lekéste a gépet.
Gyere!
Elnézést! Várunk egy utast, aki ezzel a géppel jött.
- Hogy hívják? - Mahree Bok.
Én vagyok az.
Jaj, ne!
Ez nem lehet ő.
Hány Mahree Bok utazhatott ezen a gépen?
- De ő fehér. - Igen, úgy tűnik. Gyere!
- Szia, Mahree! - Üdv!
Mahree Bok? A cserediák?
Igen.
A cserediák a dél-afrikai Dundeeból?
Igen. Úgy volt, hogy Dee-Looms képviselő és a családja jön értem.
Dellums. Én Roscoe vagyok, ő meg a lányom, Piper.
- Hol van a képviselő úr? - Dolgozik.
A Capitoliumban?
Igen, hamarosan találkoztok, beugrunk hozzá hazafelé.
Remek. Két bőröndöm van, majd megmutatom, melyikek.
Gyere!
- Roscoe, hogy vagy? - Remekül, Ted. Mi újság, Jason?
Ron mondta, hogy új taggal bővül a családotok.
Igen, nagyon izgatottak vagyunk. Megbocsátanátok egy percre?
- Örültem. - Köszönöm.
- Megérkezett? - Igen…
- Küldd be, ne a folyosón várjon! - Valamit tudnod kell.
Piper, te vagy az? Mekkorát nőttél!
Kérlek, mondd, hogy nem ő az!
Nem találkozom a képviselő úrral?
De. Ő a férjem, Ron.
Ron Dellums képviselő úr.
Drágám, ő a vendégünk,
Mahree Bok.
Ez valami vicc?
Most ugratnak, ugye?
Ugye?
Maguk a fogadóim?
Igen.
És maga a képviselő?
Üdvözöllek Amerikában!
- Nem hittem, hogy a csend tud beszélni. - Hogy történhetett ez?
A találgatás mindig tévútra visz. Azt hittük, fekete afrikai jön,
ő meg azt, hogy a képviselő fehér. Mindketten rosszul hittük.
Láttad a reakcióját, mikor rájött, kik vagyunk?
Nem azzal van a baj, hogy kik vagyunk.
Neki és nekünk semmi közünk egymáshoz.
Amint hazaérünk, megismerjük őt,
ő megismer minket, és minden rendben lesz, meglátod.
- Mennyit kell még várni? - Biztos úton vannak.
Remélem, jó lesz a zene. Zulu.
ÜDV, MAHREE HUDUNGA!
Ez tök jó. Kell egy másik zulu kazoo.
Ez nem zulu kazoo.
És neked is kell egy.
Megjött a kocsi! Készüljetek!
Hol vagyunk? Miért jöttünk ide?
Itt lakunk.
Itt laknak?
Segíts a holmijával!
Isten hozott!
Hol van?
Srácok, bemutatom Mahreet.
Ők Billy, Erik…
Ne már! Most komolyan. Hol van?
Ő az.
Azt hittem, igazi afrikait kértünk.
Gyere ki, drágám! Nem akartunk megijeszteni.
Csak üdvözölni akartunk.
Igen, nem akartunk megijeszteni.
Szegény lány biztosan farkaséhes.
Még jó, hogy Piper szobájába zárkózott be, nem a miénkbe.
Szerinted meddig bírja odabent?
Azt olvastam, étel nélkül hetekig, de víz nélkül csak napokig bírjuk.
Kivéve, ha teve vagy.
Miért nem nőtök már fel?
Ez nem rossz ötlet.
Ő bánik velünk úgy, mintha fertőzőek lennénk.
- Mahreet csak felzaklatta ez. - Akkor már ketten vagyunk.
Most tapintatosan és éretten kell viselkednünk.
Egy fehér dél-afrikai?
Igen, egy R-beszélgetést kérek a Bok családdal
a dél-afrikai Dundeeban. Vészhelyzet.
Halló?
- Mi az a nemzetközi operátor? - A nővéred az!
Halló? Igen.
Igen, vállaljuk a költségeket. Mahree?
- Máris hív? - Igen.
Szia, anya!
Szia, drágám! Hogy vagy?
Máris honvágyad van, és hazajönnél? Mennyi időt adtam neki?
Egy hetet, majd sírva kéri, hogy hazajöhessen.
- Még csak két nap telt el. - Hagyd!
- Nem tudhatod, miért hív. - Beszélek vele.
A magányos virágszálam az?
Szia, apa!
Nézd, csak heti két járat van.
Szerinted kibírod még pár napig?
Mahree?
Nem mondtam, hogy haza akarok menni.
Csak el akartam mondani, hogy nagyszerűen érzem magam.
Tényleg?
Igen… remekül érzem magam.
És a család… csodálatos.
Mennem kell. Át kell adnom a telefont. Majd írok. Szeretlek titeket. Sziasztok!
- Mi a baj? - Semmi.
Azt mondja, nagyszerűen érzi magát.
Még van öt nap, apa.
Piper a vendégszobában alszik.
- Aztán? - Aztán meglátjuk, mi lesz reggel.
- Mit látunk meg? - Hogy Mahree meggondolja-e magát.
Ő egy dél-afrikai fehér lány,
és feketék házába került. Hogy gondolná meg magát?
És ha meggyőzöm, hogy maradjon?
Drágám, figyelj!
Mindig is a diszkrimináció ellen harcoltam, itt, és a tengerentúlon is.
Minden elvemnek ellentmond,
hogy egy rasszista, fehér dél-afrikai lány van nálunk.
Ő csak egy gyerek, Ron.
Igen, egy gyerek, aki egyértelműen nem akar itt maradni.
Roscoe, bezárkózott egy szobába.
- Ezt kapd ki! - Fogd be!
Szia, Billy! Adott életjelet?
Nem. Mintha ma reggel hallottam volna a fürdőben, de talán csak képzelődtem.
Vettem neki ennivalót hazafelé jövet.
Megpróbálod? Piper?
Ha nem jön ki, haljon éhen!
MAHREENAK, KÉSZÜLJ FEL A LEGNAGYOBB KALANDRA
amerikai barátnőd, PIPER
Mahree, Piper vagyok.
Anya hozott neked ennivalót.
Sült krumplit és csokiturmixot.
Elég sokszor kizártam magam ahhoz, hogy be tudjak menni.
Szereted a csokit, nem? Vagy csak a vaníliát?
Mahree, felhívtam a cserediákprogram vezetőjét.
Remélhetőleg találnak neked másik családot,
de ha nem, hazaküldenek. Rendben?
Minden dél-afrikai fura, vagy csak te?
Egy hét múlva itthon alszol majd az ágyadban,
és nem említed többé Amerikát.
Halló?
Szia, drágám! Én vagyok az.
Még dolgozom, de vacsorára hazaérek.
- Vegyek valamit? - Nem kell, drágám.
Ott van még?
Igen, Ron, még itt van, de hamarosan elmegy.
Oké. Nemsokára találkozunk.
Jól van. Szia!
Piper, jól vagy?
Mindig tudni akartam, milyen, ha van egy nővérem.
Édesem, sajnálom, hogy nem alakultak jól a dolgok.
- Igen, én is. - Piper!
Mi baja van?
Nagyon igyekeztünk, hogy jól érezze magát.
Az a baja, hogy ember, ahogy mi is.
Ő nem olyan, mint mi. Nem olyan, mint én.
Nem csoda, hogy apa utálja a dél-afrikaiakat.
Ezt apád sosem mondta!
A dél-afrikai kormányrendszerrel van baja, nem a dél-afrikaiakkal.
Mi a különbség?
Az, hogy a feketék és a fehérek is lehetnek áldozatok.
Ne feledd, csak 14 éves.
És? Én 13 vagyok, mégsem viselkedem így.
Gondolod? Emlékszel, hogy viselkedtél a reptéren?
Túl vagyok rajta.
- Idővel talán ő is túl lesz rajta. - Ő akar elmenni.
Senki sem akarja kidobni.
Nézd, ez nem a világvége.
Jövőre próbálkozhatunk újra.
A legnagyobb akadályt már megugrottuk.
- Azt, hogy apád elfogadja. - Szerintem nem akarom újra megpróbálni.
Majd meglátjuk.
Mahree, valami baj van?
Szeretnék maradni.
Hát persze, drágám. Megértem, hogy csalódott vagy.
Nem, dehogy…
Szeretnék itt maradni.
Magukkal.
Ha benne vannak.
Hát persze.
Nyitva van!
Hihetetlen, hogy nyitva van.
Sajnálom.
Tényleg? Azt jól teszed.
Szóval maradsz?
Igen, de csak ha te is akarod.
Én mindig is… mi mindig is azt akartuk, hogy maradj.
Láttam az ajándékot.
De nem nyitottad ki.
Majdnem elfelejtettem.
Csak annyit tudtam rólad, hogy egyidősek vagyunk.
- Remélem, tetszik. - Nyissuk ki együtt!
Jó, egy, kettő, három!
Hasonlóan gondolkodunk?
Igen, és egyikünknek sincs sok pénze.
- Látom, szereted a zenét. - Imádom.
Jó kis gyűjteményed van. Rian bármit megadna, hogy ezt lássa.
Rian?
A kisöcsém. Imádja ezt a bandát.
KC and the Sunshine Band? Nem rosszak.
- Eldobná az agyát, ha ezt látná. - Mit?
Hogy a legtöbb tag bantu. Nálunk mindenki azt hiszi, fehérek.
Bantu?
Mivel maradsz, segítek átköltözni.
- Átköltözni? - Igen, a lenti vendégszobába.
Elvileg ott alszol.
Ez nem személyes, csak vissza akarom kapni a szobám.
Hadd segítsek!
Sajnáljuk, hogy nem alakultak jól a dolgok.
Remélem, ez nem keseríti meg az Amerikában töltött időd.
- Apa! - Tessék?
Hova viszed Mahree csomagjait?
A kocsiba.
Ne, itt marad. Csak átköltöztetjük a vendégszobába.
- Itt marad. - Ki, Mahree?
Igen. Vajon miért gondolta meg magát?
A családja biztos nem várja vissza. Talán meg akartak tőle szabadulni.
- Itt a lehetőség. - Ez butaság!
Ha Pipert elküldhetnénk a világ másik felére, nem küldenénk el?
Gondolkodás nélkül.
Roscoe, mondd, hogy csak éjszakára marad!
- Hazudjak? - Mi történt?
Nem tudom, Ron, azt mondta, maradni akar.
- Várj! De amikor elmentem… - Mit mondtam volna?
„Sajnálom, de nem fogadunk be fehér dél-afrikaiakat”?
- Olyan szörnyű lett volna? - Igen!
Nem, az a szörnyű, ahogy bánt velünk.
- Halkabban, még meghall. - Ideje, hogy valaki meghalljon.
- Az meg mi? - A jelentkezése.
Elkértem a program irodájától.
Talán találunk benne valamit, és jobban megértjük.
Meg akarod érteni? Nemzetiség: dél-afrikai. Rassz: fehér.
Rejtély megoldva.
Van egy Erikkel nagyjából egyidős öccse.
Az édesanyja háziasszony,
az édesapja pedig rendőr.
Na ne!
- Roscoe… - Ne már, Ron!
Roscoe, az apja dél-afrikai zsaru.
Ez olyan, mintha zsidóként áthívnánk a Gestapót.
Túlreagálod, és szerintem tudom is, miért.
- Szerintem félsz. - Mitől?
Talán attól, hogy megkedveled.
Hogy kiderül, hogy az apartheid
egy kicsit összetettebb, mint hisszük.
Az apartheid összetett,
a rasszizmus nem az, Roscoe. Egyszerűen nem helyes.
Igazad van. Nem helyes.
De ha javíthatunk rajta, nem kéne megpróbálnunk?
Nem tartozunk ezzel a gyerekeinknek?
A gyerekeink nem rasszisták.
De csak azért nem, mert azt tanítottuk nekik, hogy ne legyenek azok.
Ron, miféle üzenetet közvetítenénk,
ha elküldenénk a lányt, amikor maradni akar?
- Ezt akarod nekik tanítani? - Mit?
- Mit szeretnél, Piper? - Mahree törölközőt kér.
Végül hogy terelődött rám a szó?
- Jó reggelt! - Jó reggelt, édesem!
Hagyj nekem is banánt!
Banánt? Milyen banánt?
- Jó reggelt! - Jó reggelt, drágám!
- Kéne új cipő a suliba. - Csak cipő?
Talán pár nadrág, szoknya és blúz is.
Már majdnem elkértem a személyidet,
hogy megtudjam, ki adja ki magát a lányomnak.
- Talán ma elmegyünk a plázába. - Ez az!
Jó reggelt!
Foglalj helyet!
Ma elmegyünk vásárolni. Akarsz jönni?
Persze.
Biztosan éhes vagy.
- Igen. Van narancslé? - Add neki a narancslevet!
Köszönöm.
Kérek még kétszersültet, egy kis kolbászt,
rántottát, és ha van, egy kis brinjalt is.
A játszótéren megvárunk.
Szólj, ha indulhatunk!
Ha nincs kolbász, a szalonna is jó.
Valami baj van?
Semmi, amit ne oldhatnánk meg.
- Van szobalányotok otthon? - Szobalányunk?
- Szolgáló. Cseléd. - Flora.
Rendben.
A következő pár hónapban családtagnak fogunk tekinteni téged.
Ez csak így működhet.
Ugyanúgy foglak kezelni, mint a saját gyerekeimet.
Ez azt jelenti, azt eszed és akkor, amit és amikor mi.
Még ha tudnám is, mi az a kétszersült és a brinjal,
ma mind gabonapelyhet reggelizünk.
- Jó reggelt! - Jó reggelt, Piper!
- Jó reggelt! - Jó reggelt!
Itt mindenki a kormánynak dolgozik?
Nem, dr. Sherman gyerekorvos,
Mr. és Mrs. Crawford egyetemen tanítanak.
És Billy apja…
Ismered Billyt? A kis mókamester a kazooval.
- Az apja a Pentagonnál dolgozik. - Üdv!
- Hogy vagy? - Minden rendben.
Még Washingtonban vagyunk?
Ez olyan, mint nálunk a külváros.
Azt elhiszem.
- Nagyon más, mint ahol maguk laknak. - Amerika nem tökéletes.
Nálunk is vannak megoldandó problémák.
Semmi baj, csak le akarja mosni a szélvédőt.
Ez a munkája? Szélvédőmosó?
Ma igen.
És ez áll a mozgásfüzetében?
Milyen mozgásfüzetében?
A személyazonosítójában vagy belső útlevelében.
Náluk a feketék ilyet hordanak maguknál,
benne van a foglalkozásuk,
és hogy hova utazhatnak dolgozni.
Utazhatnak?
Igen. Egyik városból a másikba.
Na ne! És ez mire jó?
- Arra, hogy nyomon lehessen őket követni. - Kiket?
- A feketéket. - Miért?
Hogy érted? Ez a javukat szolgálja.
És szívesen hordják maguknál a mozgásfüzetet?
Persze, miért ne? Távol tartja őket a bajtól.
- Köszönöm. - Köszönöm.
Amerikában minden pláza ilyen?
Vannak kisebbek és nagyobbak, de többnyire egyformák.
- Sok üzlet, sok séta. - De itt ez így megy?
A fehérek és a feketék együtt járnak vásárolni?
Ez nem törvényellenes?
Nem, de az igen, ha egy üzletvezető valakit a bőrszíne miatt nem enged be.
Nem is áll érdekükben. Pénzt akarnak keresni.
És ha van pénzed, azt akarják, hogy vásárolj.
Így van. Menjünk fel!
Nem.
Fogadd ezt el
Szeretettel
Itt egy levél
Olvasd hát el
Ma itt most téged ünneplünk
Annyira jól állt az a telitalpú cipő!
Anyám kiakadna, ha abban látna.
Szerintem tíz perc után a lábad akadna ki.
Átkozott kaffer!
Csak ne üsse meg!
Uram, nagyon sajnálom.
Nem a te hibád.
- Hozhatok valamit? - Igen.
Egy ilyen csokifagyit. Nagyon finom.
Rendben.
Igen.
Fogadd ezt el
Szeretettel
Itt egy levél
Olvasd hát el
Ma itt most téged ünneplünk
Micsoda?
Boldog szülinapot
Kívánunk
Nem tudtam, hogy ma van a szülinapod. Isten éltessen!
Nem ma van.
Akkor miért… Piper!
Szabad? A kókuszos a kedvencem.
Ez szuper.
Eddig 15 nemzet jelentkezett a Pánafrikai Fesztiválra.
Várjuk Marokkó, Egyiptom és Tanzánia válaszát.
- És az engedélyek? - Tűzoltóság, rendőrség, egészségügy oké.
Rendben.
- Hívása van, Mr. Dellums. - Hagyjanak üzenetet!
A Dél-afrikai Köztársaság Nagykövetsége az.
Kapcsolja! Halló?
- Ron Dellums? - Én vagyok. Kivel beszélek?
Genevieve Hofmeyer a Dél-afrikai Köztársaság Nagykövetségéről.
Mit tehetek önért, Miss Hofmeyer?
Mrs. Hofmeyer. Azért hívom, hogy megerősítse,
hogy egy Mahree Bok nevű dél-afrikai diákot fogadott az otthonában.
Igen, a családom.
Miért? Ez talán törvényellenes, Mrs. Hofmeyer?
- Nem, Mr. Dellums… - Képviselő úr.
Képviselő úr.
Csak nyomon akarjuk követni honfitársainkat. Főleg a gyerekeket.
Azt hiszem, az a szülők dolga.
Köszönöm a segítségét, képviselő úr.
Ha már beszélünk, talán nyújthat némi információt
egy bizonyos Steven Bikóról, aki az egyik börtönükben ül.
Továbbítom kérését a nagykövet úrnak, képviselő úr.
Szép délutánt!
Hihetetlen, nem?
Volt bőr a képükön felhívni és megkérdezni, nálunk lakik-e.
- Vajon hogy tudták meg? - Ki tudja?
Biztosan kiutazási vízumot kellett kérnie.
Talán minden állampolgáruk után kémkednek, mint az orosz KGB.
- Gondolod? - Vicceltem, Ron.
- Képesek rá. - De idegesek vagyunk!
Méghozzá olyasvalaki miatt, akit be sem akartál fogadni.
Ez elvi kérdés.
Nem szeretem, ha megmondják, kit fogadhatok be az otthonomba.
Tetszik, de az első tanítási napra való?
- Vagy… Mit gondolsz? - Szép.
Azt tudom, de az első tanítási napra is szép
vagy inkább a másodikra,
amikor azt sem bánom, ha megtapossák?
Nem tudom. Nekem otthon nincsenek ilyen gondjaim.
Nem hordotok cipőt?
Dehogynem, csak mind egyformát. Minden diák egyenruhában jár.
Na ne! Mint a katolikus iskolákban?
Nálunk minden iskolában. Így szokás.
Egészen tizedikig, biziosztásig.
Most egy nyelven beszélünk, vagy ez dél-afrikaiul volt?
A tizedik a középiskola utolsó éve. A biziosztás meg az érettségire utal.
- Értem. - Szóval nem kell egyenruhát hordanom?
Nem, kivéve, ha a sulim ezen változtatott a nyáron.
- A sulid? A te sulidba fogok járni? - Igen, miért? Mit gondoltál?
- Hogy nem bantu suliba járok majd. - Mi?
Mi az?
Bantu, bantunak hívtad a sulit. Ez valami sértő szó?
Nem, afrikaans nyelven a bantu azt jelenti, fekete.
A kaffer sértő. Azt sosem mondanám.
Nálunk te bantu lennél.
Talán színes bőrű, de nem kaffer.
Legalábbis nekem nem.
Kaffer, bantu, színes bőrű… Mind azt jelentik, fekete?
A színes bőrű nem igazán.
És hány szó van a fehérekre?
Csak… a fehér.
Értem.
A forgalmi jelzőlámpákat robotnak hívják.
A csomagtartót koffertartónak. Fura, mi?
És többféle módon osztályozzák az embereket.
Fehérek, ázsiaiak, színesek…
Mi bantuk lennénk. Vagy kaffert mondott?
- Mahree kaffernek hívott? - Kaffernek hívott?
- Talán összezavarodtam. - Ennyi, a nagykövetség visszakaphatja.
- Nem! Várj! Félreértettem. - Ron!
Bantut mondott, nem kaffert. A kaffer csúnya, a bantu csak fekete.
Tudom.
Azt mondta, sosem hívna kaffernek.
Biztos?
Igen, biztos. Összezavarodtam.
Sajnálom.
Semmi baj. Tényleg.
Jó éjszakát!
GYÖKEREK
Sajnálom.
Nem, semmi baj. Olvass nyugodtan!
Csak zajt hallottam, és meg akartam nézni, mi folyik itt.
Folytasd! Ülj le!
Mit olvasol?
Gyökerek. Jó könyv.
Amerikában fontos könyv.
Segített a fehér amerikaiaknak megérteni a rabszolgaság borzalmait.
De gondolom, a Dél-afrikai Köztársaságban erről nem tanítottak semmit.
- Nem. - Gondoltam.
Remek könyvet választottál. Valószínűleg ez a legjobb könyvünk.
Ha nem tudod befejezni, míg itt vagy, nyugodtan vidd haza!
Köszönöm.
Szóra sem érdemes.
Korán keltem. Jó éjszakát!
Jó éjszakát!
Mr. Dellums…
Sajnálom.
Mit?
Hogy azt hitte, kaffernek hívtam Pipert.
Nem hittem…
Hallottad?
De nem számít. Talán hallanom kellett.
Nem tartalak rossz embernek. Csak azt hiszem, rossz dolgokat tanítottak neked.
Megyek aludni. Neked is azt kéne. Holnap kezdődik az iskola.
És az első napon elaludni az órán
itt nem vet rád jó fényt.
Én már csak tudom.
Velem megtörtént.
- Jó éjt! - Jó éjt!
Mit látsz, amikor reggel felébredsz,
és kinézel az ablakodon?
Pázsitot és fákat.
Nem, úgy értem, milyen állatokat látsz?
Zsiráfokat? Oroszlánokat? Tigriseket?
Teheneket és bárányokat.
Pár kutyát és macskát. Sok madarat.
Bárányokat és kutyákat? Te nem Afrikában élsz?
De igen. De én sem láttam nálatok több oroszlánt és elefántot.
De mi csak cirkuszban láttunk.
Csak egyszer láttam oroszlánt. Tudjátok, hol?
- Hol? - A johannesburgi állatkertben.
- Most ugratsz! - Nem.
Vannak vadrezervátumaink, nagy parkok,
de én sosem jártam olyanban.
De mi a jó abban, hogy Afrikában élsz, és nem kerget meg egy orrszarvú?
Rendben, megérkeztetek.
A gyerekek az általános iskolába, a felnőttek a középiskolába mennek.
- Nyomás, nehogy elkéssetek! - Megyünk.
Elnézést!
- Én vagyok az új cserediák. - Ott a sor.
Cserediákok és átutazók. Üdv a Wilsonban!
Ebédkor találkozunk.
Szia!
Bocsánatot kéne kérned.
Sajnálja.
- Nem hallottam. - Vedd le a sisakod!
Ja, bocs.
Nincs is sisakod, ez a fejed.
Ne hagyd, hogy a buta focisták megijesszenek.
Nagy a szájuk, mint a tesóimnak.
Később találkozunk!
Hé, halad a sor.
Milyen volt az iskola?
Minden évben ugyanazt kérdezed. Minden évben ugyanaz a válasz.
- Az első nap az iskolában mindig… - Unalmas.
- Nagyon unalmas. - Nekem van pár jó órám.
- Milyen napod volt, Mahree? - Már kapott is házit.
Szegény!
- Mi a feladat? - Összefoglalni egy könyv tartalmát.
Melyikét?
Cry, the Beloved Country. Alan Paton írta.
Azt hiszem, az megvan nekünk. Az országodról szól, ugye?
Nem tudom.
Szinte biztos vagyok benne.
Ha megvan, megspórolsz egy utat a könyvtárba.
- Azt hittem, már olvastad. - Talán.
Kötelező olvasmány volt a középiskolában.
Paton itt nagyon híres.
- Köszönöm. - Szívesen.
- Szia! - Szia!
- Olvasok. - Azt, amiről összefoglalót kell írnod?
Igen, még nem olvastam.
Eddig még nem is hallottam róla.
Most viccelsz? A saját országodról szól,
amit az egyik leghíresebb írótok írt?
Talán itt híres, de nálunk nem az. Biztos be van tiltva.
- Be van tiltva? - Igen.
Vannak betiltott könyvek, filmek, emberek és TV-műsorok.
- A gyerekeknek vannak betiltva? - Nem, mindenkinek.
- Ki tiltja be? - A kormány.
- Miért? - Hogy megvédjen minket.
- Mitől? - Nem tudom, ez csak így van, és kész.
Ez fura. A hétvégén lesz a moziban a Nem férek a bőrödbe.
- Elmenjünk? - Mozi?
Ja, mindig elfelejtem.
Mi a mozit filmszínháznak hívjuk a Dél-afrikai Köztársaságban.
Filmszínház? Na jó, ez nagyon-nagyon fura.
Persze, szívesen megnézném.
Nagyszerű!
- Örülök, hogy maradtál. - Én is örülök.
MÁR MŰSORON NEM FÉREK A BŐRÖDBE
Gyerünk, anya!
Talán én megtaníthatlak.
- Teniszezni? Nem is tudom… - Na már! Jó buli lesz.
Ha nem kell olyan szoknyácskát felvennem.
Ha én felveszem, akkor te is.
Ez meg ki lehet?
Jó napot!
Mi folyik itt?
Ők Hofmeyerék a Dél-afrikai Köztársaság Nagykövetségéről.
Szeretnének beszélni Mahreeval.
De egyedül, ha nem gond.
- Hogy bántak veled? - Kik?
- A család, a kislány. Dellumék. - Jól bánnak velem.
- Mi folyik itt? - Elmész.
- Mi? - Szedd össze a cuccaidat!
- De én nem akarok elmenni. - Kiskorú vagy.
És így nincs felhatalmazásod arra, hogy erről te dönts.
A szüleim tudnak erről?
Értesítjük őket, amint a nagykövetségre érünk.
Pakolj össze! Nem jössz vissza.
- Mi folyik itt? - El kell mennem.
Kérjük, értsék meg, hogy ezt a gyermek biztonsága érdekében tesszük.
A biztonsága?
Nem vagyunk nagyobb hatással a dél-afrikai eseményekre, mint maguk az itteniekre.
- Miről beszél? - Értékeljük az együttműködésüket.
- Anya! - Ne, semmi baj, Piper!
Semmi baj, drágám.
Felhívom apát.
Egész reggel fontos megbeszélése van.
Hogy vihetik el csak így?
Elég az apartheidból!
MONDJ NEMET A RASSZIZMUSRA
Elég az apartheidból!
Megöltétek Bikót!
Mi folyik itt? Mi ez?
Semmi baj. Ne nézz rájuk!
Elég az apartheidből!
Miért csinálják ezt?
Elég az apartheidből!
Gyere velem!
Amanda, ő Mahree Bok. Fel kell hívni a szüleit,
és sürgősen haza kell küldenünk.
Mahree, ő Amanda, a titkárnőm. Ő gondoskodik majd rólad.
- Szükséged van bármire, Mahree? - Nem.
- De elmondhatná, mi folyik itt. - Öngyilkos lett az a bolond.
- Ki? - Biko, a terrorista.
Öngyilkos lett, az amerikaiak pedig megőrültek.
Egész nap itt tüntetnek.
Miért ölte volna meg magát?
Ki tudja, hogy gondolkodnak? Talán mártírrá akart válni.
A lényeg az, hogy meghalt,
és az egész világ minket tart felelősnek.
Ezért hoztunk el téged abból a házból.
- Ki tudja, hogy reagálnak? - Kik?
- Azok, akiknél laktál. - Kik? Úgy érti, Dellumék?
Ha nem ők, akkor a szomszédaik.
Ezért hoztak el tőlük?
Téged és még féltucat kiskorút tanulói vízummal.
Biztos örülsz, hogy kimaradsz ebből.
Miből?
Semmi baj. Majd később megérted.
Már értem, és ez ostobaság.
Valaki öngyilkos lesz a világ másik felén, és veszélyben vagyok?
Majd megérted, ha idősebb leszel.
Itt maradsz, amíg nem értesítjük a szüleidet,
és fel nem szállsz a gépedre.
Már hivatalos.
Az Amnesty International megerősítette, hogy Biko nem lett öngyilkos.
Belehalt a rendőrség okozta sérülésekbe.
- Ezt dokumentálták? - A dél-afrikai hírügynökségek.
Lássuk, erre mit mond a kormányuk!
A hírügynökségek tüntetésekről számolnak be
dél-afrikai nagykövetségek előtt világszerte.
És a helyi sajtó? Még mindig nem látnak semmi rosszat?
De.
Steven Biko egy népszerű és karizmatikus emberi jogi aktivista volt
a dél-afrikai fekete jogfosztott többség számára.
Gyanús halála tömeges tüntetéseket eredményezett
az egyetemi campusokon New Yorkban, Kaliforniában,
Georgiában, New Jersey-ben és a fővárosban.
Ez kellett, hogy végre figyeljenek ránk.
És most ezt ki kell használnunk.
- Érkezik még egy példány. - A lánya keresi telefonon.
Majd visszahívom.
Egész nap hívta. Zaklatottnak tűnik. Négyes vonal.
Szia, drágám! Most nagyon sok dolgom van.
Beszélhetnénk otthon?
Elment, apa. Elvitték.
Micsoda? Várj!
- Eljöttek érte, és elvitték. - Kik?
A követség emberei. Kötelezték Mahreet, hogy velük menjen.
Értem. Drágám, nyugodj meg!
Igen. Beszélek anyáddal.
Mi újság?
Semmi.
Hoztam pár cuccot a Pánafrikai Fesztiválra.
Hol van a dél-afrikai barátnőd?
Újabban elválaszthatatlanok vagytok.
Elment.
- Mi olyan vicces? - Miért tarthatott neki ilyen sokáig?
- Mi? - Hogy elmenjen.
A tesómmal fogadtunk, hogy mennyi ideig húzza majd itt.
Egyikünk sem gondolta volna, hogy eddig bírja.
Tévedtetek a tesóddal.
- Nem önszántából ment el. - Nem?
- Hát nem. - Biztos?
Nézd, Daniel, most nincs kedvem beszélgetni, jó?
Jól van.
Talán az országa sok gonddal küzd, de Mahree a barátnőm volt.
- Persze, a barátnőd. - Igen, a barátnőm.
Sokat beszélgettetek, ugye?
Igen, sokat.
És a sok beszélgetés során említette valaha,
hogy meghívna hozzájuk?
Ez a téma sosem jött fel.
És szerinted ez normális, ha két barátnő ilyen messze lakik egymástól?
Ő nálad lakott.
Logikus lett volna, hogy meghívjon hozzájuk.
Ez még nem jelenti, hogy nem hívott volna meg.
Tudod, ki az a Steven Biko? A fekete dél-afrikai.
- Tudom. - Akkor biztosan tudod, hogy meghalt.
Megölték. A rendőrség.
Azért, mert próbálta jobbá tenni a feketék helyzetét.
Vajon a barátnődnek mi a véleménye erről?
Amíg élt, Steven Biko fontos személyiség volt
a politikailag aktív fekete és fehér dél-afrikaiak viszonylag kis csoportjának.
Halálával nemzeti hőssé vált, és a temetésére tömegek érkeztek.
Halálának és fogva tartásának körülményei miatt
van jelen Biko neve a nemzetközi sajtó címlapjain.
A temetésére a családtagjai elsőként érkeztek.
A felesége következetesen tagadta,
hogy férje éhségsztrájkba kezdett volna, vagy öngyilkosságot követett volna el.
A délelőtt folyamán a bíróság előtt összegyűlt tömeg
a feketék tisztelgését mutatta,
és azt kiabálta: „Mit műveltek?” És: „A hatalom a miénk.”
A nemzetközi hírek…
Megtaláltam a mappádat, mindjárt felhívom a szüleidet.
- Akarsz velük beszélni? - Persze.
Amanda, behoznád a határidőnaplómat?
Igen. Tessék, hívd fel őket!
Holnap a reggeli 6 órai járattal utazol.
Tárcsázd a nullát, és egy tengerentúli operátor kapcsolja őket.
Halló?
Holnap a reggeli 6 órai járattal utazol.
Tárcsázd a nullát, és egy tengerentúli operátor kapcsolja őket.
- Operátor. - A tengerentúli operátort.
Kapcsolom.
Tengerentúli operátor.
- Dél-afrikai Köztársaság. - Telefonszám?
Nulla, három, egy…
Igen, rögtön jövök.
Mr. Dellums?
Ne aggódj, minden rendben lesz.
Olyan vagyok, mint a rossz pénz, nem könnyű megszabadulni tőlem.
Vagy mást szoktak mondani? Mi ez a világítás és zene?
Lemaradtam egy temetésről? Csapjunk egy kis zajt! Visszatértem!
Mi a baj?
Mi történt? Miért gondolták meg magukat?
Nem tudod? Apukád eljött a nagykövetségre.
Apukám?
- Hihetetlen. Hogy csináltad? - A nagykövet gyakorlatias fickó.
Csak emlékeztettem, hogy Biko ügye és az országa aktuális helyzete
rossz fény vetett a Dél-afrikai Köztársaságra.
Rontott volna a helyzeten azzal,
hogy engedélyezi egy 13 éves lány elrablását az amerikai fogadóitól?
Hogy mondják afrikaans nyelven, hogy PR-rémálom?
Nem tudom, de jól megértette a mi nyelvünkön.
Olyan volt ott, mint egy börtönben.
Kint háborús helyzet uralkodott.
Rendőrség, tüntetők, folyton csörögtek a telefonok.
- Úgy örülök, hogy kijutottam onnan! - Majd meglátogathatlak?
Meglátogatni? Miről beszélsz? Itt vagyok.
Úgy értem, hogy akkor, amikor hazamész.
- A Dél-afrikai Köztársaságban? - Ott élsz, nem?
Nálad maradhatok pár hétig vagy hónapig? Cserediákként.
Igen, persze.
Még mindig nem értem ezt az egész őrületet.
- Steven Biko körül? - Igen. Kit érdekel?
Egy őrült terrorista, aki öngyilkos lett.
Aki tudja, mi a jó és mi a rossz, azt érdekli.
És Biko nem lett öngyilkos. A rendőrség ölte meg.
Ezt ki mondta neked?
Az egész világ tudja. Csak kapcsold be a híreket!
A dél-afrikai rendőrség megverte, és el akarta titkolni a halálát.
- Disznók! - A rendőrök nem disznók!
Az apám nem disznó!
- Kérdezd meg tőle, hogy halt meg Biko! - Nem kell megkérdeznem.
Biko egy bűnöző volt, ti gengszternek hívnátok.
Hívd akárhogy, ő az igazságért küzdött.
Ahogy az apám is. Tudod, Biko lánya helyében…
Azt sem tudod, miről beszélsz!
Nem tudod, milyen kisebbségben lenni a…
A feketékkel szemben? A kafferokkal szemben?
Vannak otthon fekete barátaid?
Igen! Ami azt illeti, van egy, Florának hívják.
Flora a barátnőm. A legjobb barátnőm.
Flora a cselédetek. Ha nem fizetnétek, akkor is melletted maradna?
Vagy talán nem is fizettek neki, és a rabszolgátok.
Tévedsz. Ne mondj ilyet Floráról!
Ki téved? Én és az egész világ, Mahree?
Vagy te és a rasszista dél-afrikaiak?
Ha belátod, ha nem, tudod, hogy igazam van.
Mi másért titkolna el a kormányod könyveket, filmeket
és tv-műsorokat a saját népe elől?
Mitől fél annyira?
És miért féltek attól, hogy itt maradsz?
Ha nem akartad, hogy maradjak, csak meg kellett volna mondanod.
Lányok…
Nem azért mentem el érted a nagykövetségre,
hogy összevesszetek. Mi történt?
Piper nem tudna meglátogatni az országomban.
Bármit megtennék, hogy ez ne így legyen, de nem tudok.
Nem tehetek semmit.
Nem tehetsz arról, amit a kormányod tesz.
Nem a kormányom nem engedné meg, hogy meglátogasson.
Hanem a barátaid és a szomszédaid?
A feketékhez való hozzáállásuk szintén a kormányotok hibája.
Ugyanabban az oktatásban részesültek, amiben a szüleik.
Ez egy ördögi kör. Véget kell vetni neki.
Amerikában ugyanezt a leckét kellett megtanulnunk.
Most a Dél-afrikai Köztársaságon a sor.
És talán ez veled kezdődik.
Elmondtam Pipernek, hogy a követségen olyan volt, mint egy börtönben.
Bezártak és semmibe vettek.
Senki sem hallgatott meg.
Nem jó érzés, ha nincs irányításod az életed felett.
Hát nem.
Hallott valaha a szövőmadarakról, Mr. Dellums?
Sosem rajongtam az állattanért.
Az egy kicsi és nagyon szép madár az országunkban.
Egy barátnőm elmesélt róluk egy történetet.
Egy jó barátnőm.
Elmesélte, hogy hatalmas fészekben élnek,
amiben több különböző család is együtt él.
És mind más színűek.
Vannak feketék, pirosak és citromsárgák,
segítenek egymásnak, és sosem veszekednek.
Ez az!
Igen!
Igen, pont ezt akarom!
- Üdv, Mr. és Mrs. Dellums! - Szia, drágám!
- Egy neked. - Köszönöm.
Egy neked, egy pedig neked.
Köszönöm.
Ez a fekete dél-afrikaiak szabadságának zászlaja.
Otthon be vannak tiltva.
Itt az enyém.
Köszönöm.
Gyerünk, még elkésünk!
Franklin Delano Roosevelt,
Amerika egyik legnagyszerűbb elnöke mondta 30 évvel ezelőtt,
hogy egy olyan világ eljövetelére vár,
amely négy alapvető emberi szabadságjogon alapul:
a véleménynyilvánítás szabadságán, a vallásszabadságon,
a nélkülözéstől való mentességen
és végül a félelemtől való mentességen.
Ezeket a világon mindenhol biztosítani kellene,
de vannak olyan helyek, ahol még csak álomképek
emberek milliói számára, akik keservesen vágynak rájuk.
Van egy barátnőm,
egy új barátnőm a Dél-afrikai Köztársaságból,
aki nemrég elmondott nekem egy történetet
egy különleges madárról, mely az országában él.
És nem az a figyelemre méltó benne, hogy fészkel, mert minden madár fészkel,
hanem az, hogy ez a különleges madár közösségben rak fészket,
ahol a családok közt nincs rokoni kapcsolat, és mind más színűek.
Ez a különböző színű, egymástól független madarakból álló közösség
egy közös céllal él együtt…
Hogy gondoskodjanak egymásról.
A világban emberek élnek,
nem rasszok, nem etnikai csoportok,
és nem népszámlálási adatok egy papírfecnin,
hanem élő, lélegző emberi lények.
És ha van valami, ami közös az emberekben,
akkor az a szabadság iránti kétségbeesett vágy.
- Máris hiányzol nekünk, drágám. - Ti is nekem.
Kapitány, kérjük, jelentkezzen a jegypultnál!
Nagyszerű kislány vagy. A legjobbakat kívánom.
Köszönöm.
Rendben. Nehogy lekésd a géped!
- Gyerünk! - Sziasztok!
- Szia! - Szia!
- Jól vagy? - Igen.
- Rendben. - Oké, drágám, esetleg…
1986-ban a Ronald V. Dellums képviselő által is támogatott
apartheidellenes törvényjavaslatot
a Képviselőház elfogadta.
Az első szabad választásokra a Dél-afrikai Köztársaságban
1994 áprilisában került sor.
A Dellums család is ott volt.
A feliratot fordította: Kertai Eszter