Ja sam kamen.
Ne pomeram se
Polako, stavljam sneg u usta,
tako neće moći da mi vidi dah.
Ne žurim. Puštam ga da se približi.
Imam samo jedan metak. Nišanim mu u oko.
Lagano, moj prst pritiska obarač.
Ne drhtim.
Ne plašim se. Sada sam veliki momak.
Spreman Vasilij?
Sada, Vasilij. Pucaj!
Pucaj, Vasilij! Pucaj!
Hajde dižite se.
Na noge. Spremite se za ukrcavanje.
Ti, pođi sa mnom. Ovuda drugar.
Svi civili napolje!
Napravite prolaz, pustite civile napolje.
Ovo je vojni konvoj.
Niko ne ostaje na vozu osim naših hrabrih vojnika.
Ovo je konvoj za Staljingrad...
samo za vojnike Crvene Armije.
Svi se ukrcavajte!
Jesen 1942.
Evropa je zgažena nascističkom čizmom.
nemački Treći Rajh je na vrhuncu moći.
Hitlerove armije jurišaju kroz srce sovjetskog saveza...
ka naftnim poljima Azije.
Ostaje poslednja prepreka. Grad na reci Volgi...
gde se odlučuje o sudbini sveta: Staljingrad.
Veliki drug Staljin...
je naredio: ni koraka nazad.
Narod sovjetskog saveza biće slobodan.
Napred drugovi. Ni koraka nazad!
Slušajte ova pisma koja su poslale ruske majke...
njihovim sinovima na frontu...
"Volodja, sine, znam da je ovo za našu otadžbinu--
"Znam da za našu otadžbinu daješ svoj život.
"Svi znaju da nećete popustiti.
"Svi ovde su ponosni na tebe.
"Otac ti je mrtav. Braća su ti mrtva.
Osveti ih na fašističkim hordama. "
Niko da nije mrdnuo! Ostanite na brodu!
Nazad ili pucam!
Nazad od ograde. Pucajte u izdajice!
Hajde, hajde! Pokret!
Hajde drugovi, Hajde!
Mičite se ili ćete biti upucani!
Ovamo nosila!
Onaj sa puškom puca!
Jedan od dvojce dobija pušku.
Onaj bez puške ga prati!
Kada pogine onaj sa puškom,
onaj koji prati uzima pušku i puca!
Onaj sa puškom puca!
Onaj bez, ga prati!
Kada pogine onaj sa puškom,
onaj koji prati...
uzima pušku i puca!
Onaj sa puškom puca!
Ovuda. - Onaj bez puške ga prati!
Vojnici velike Crvene armije od sada...
je ili pobeda ili smrt!
Oni koji se povlače biće pobijeni. -Treba mi puška.
Neam milosti za kukavice i izdajice
Achtung!
Aah!
Beznadežno je drugovi. Nazad!
Povlačenje!
Nazad! Nazad!
U ime sovjetskog saveza,
ni koraka nazad, ili ćemo pucati.
Nema povlačenja! Ni koraka nazad!
- Nema milosti! - Dezerteri će biti upucani.
- Pali! - Pobijte izdajice!
Kukavice će biti pobijene!
Nema milosti za izdajice!
Rusi predajte se. Videćete svoj dom opet.
Ovo nije vaš rat.
Pridružite se nemačkim drugovima, oni razumeju vašu patnju...
i više će se brinuti za vas nago vaši oficiri,
koji vas samo šalju u smrt.
Treći Rajh vam nije neprijatelj.
Neprijatelj je krvožedni Staljin i njegov "kamp Boljševik",
koji su vam ukrali zemlju, koji su vam deportovali očeve...
Pali!
Uhvatiće nas zbog vas, druže Komesare.
Sa vašom dozvolom, druže Komesare.
- U koga prvo da nišanim? - Trebalo bi da sačekate...
...neku eksploziju
-Znaš li da pucaš? - Pomalo.
Ne pucaj. Ne pucaj. Gleda prema nama.
Hvala, druže Komesare.
Danilov, politički oficir, druge klase.
Dvadeset-prva pešadijska.
"Vasilij Zaicev."
"Na ovaj dan, 20. Septembra 1942.
- "pastir sa Urala...
"stigao je u Staljingrad, na obalama Volge.
"Ime mu je Vasilij Zaicev.
"Kao hiljade pre njega, došao je po pozivu druga Staljina.
"Naoružan samo puškom naterao je fašiste da shvate...
"da će od sada biti kažnjeni za svaki korak načinjen u našoj otadžbini;
i da će od sada, jedini put biti nazad."
Šta misliš?
Mislim druže Komesare da ste preuveličali.
Pustite me! Pustite me!
Po naređenju druga Staljina, nijedan civil ne sme da napusti grad.
-Nazad!
Nazad, ili ćemo pucati.
Nazad!
Nazad ili pucamo!
Nazad! Nazad!
Napravite prolaz za izaslanika druga Staljina!
Izvršio sam moja naređenja.
Poslao sam sve moje momke.
Ali Nemci su nas progutali.
Imaju artiljeriju, avione, tenkove.
- A ja, Šta sam ja imao? - Svetu dužnost da pružiš otpor!
Moram da podnesem izveštaj šefu.
Možda bi želeo da izbegneš crvenu traku.
Moje ime je...
Nikita Sergejevič Hruščov.
Došao sam da preuzmem stvar u svoje ruke.
Ovaj grad nije Kursk...
niti je Kijev, niti Minsk.
Ovo je Staljingrad.
Staljingrad!
Grad nosi ime šefa.
To je više od grada, to je simbol.
Ako Nemci zauzmu ovaj grad,
čitava zemlja će se raspasti.
Sada, želim da naši momci...
podignu glave.
Hoću da se ponašaju kao da imaju muda!
Hoću da prestanu da seru u gaće!
To je vaš posao.
Kao na političke oficire, računam na vas.
Ti, šta je tvoj predlog?
Streljati sve ostale generale koji su se povukli...
i njihove šefove osoblja.
N-Napraviti neke primere.
-D-D-Deportovati familije dezertera-- -Da, sve je to već urađeno.
Dajmo im nadu!
Ovde, jedini izbor je između nemačkih metaka i naših.
Ali postoji drugi način. Put hrabrosti.
Put ljubavi prema otadžbini.
Moramo opet štampati vojne novine.
Moramo pričati veličanstvene priče. Priče koje ističu...
požrtvovanje, hrabrost...
Moramo ih naterati da veruju u pobedu.
Moramo im dati nadu, ponos, želju za borbom.
Da, treba da napravimo primere.
Ali primere koje vredi pratiti.
Trebaju nam... heroji.
Znaš li nekog heroja ovde?
Da, druže, Znam jednog.
To sam ja!
"Vasilij Zaicev." To sam ja!
Ne, ne sanjaš. To je tvoje ime.
Stigli smo na prvu stranu.
Nisu promenili ni reč.
Znaš li šta to znači?
Nije to zadnja strana, nije druga strana,
- To je prva strana. -Prva strana!
Štampaće ovo svuda.
U Kaukasusu, na Krimu, čak i na Uralu.
Sutra ujutro, Staljin će uz doručak,
čitati moje reči, i pamtiti tvoje ime.
Poznati smo, Vasilij. Hruščovu se svideo članak.
Unapredio me je u generalsko osoblje.
A tebe u snajperski odred.
- Pa to je dobro. - To je vrlo dobro.
- To je vrlo dobro. To je odlično. - To je vrlo odlično!
- Odlično! - Za nas jer smo to zajedno uradili.
- Zajedno!
- Iako sam ja obavio teži deo posla. - O, stvarno?
- Imaš sreće što ne mogu da ti uzvratim. - Zašto?
Jer mi je Hruščov rekao da se pobrinem da ti se ništa ne desi.
- Suviše si važan. - Ja sam suviše važan.
Da pažljivo sa-- pažljivo sa mojim naočarima molim te. Nove su.
Izvinite ser.
- Ja sam poznat! Mi smo poznati! - Ja sam poznat! Ja sam poznat!
Vasilij, mladi pastir sa Urala,
ubio je 12-tog Nemačkog oficira danas.
Nekad je lovio vukove, sada lovi fašiste.
Danas je, Vasilij Zaicev, ubio svog 23-ćeg nemačkog oficira.
On je primer za sve nas.
Vasilij je ubio svog 32-gog nemačkog oficira.
Broj samo Nemce koje si pobio
-Danas je, Vasilij Zaicev-- - Evo dokaza--
11 id. pločica koje je doneo snajperista Vasilij Zaicev.
Sve više muškaraca i žena, boraca, iz svih branši,
pridružuje se snajperskom odredu i uči od Vasilija Zaiceva.
Ja sam kamen.
Dišem polako.
Nišanim mu u oko.
To si ti,
veliki Vasilij Zaicev.
- Moja majka pravi najbolje krompire sa slaninom. - Zvuči dobro.
Kada te vidi, neće verovati svojim očima.
- Koliko danas? - Samo dvojca.
A poslednji, zašto ga nisi ubio?
Bio je samo pešadinac. Nije bio vredan odavanja mog položaja.
- Blagosloven bio.
Znamo koliko ti dugujemo.
Molimo se za tebe svaki dan.
Svako veče, slušamo kako pričaju o tebi na radio Moskvi.
Hvala. Stvarno si se lepo snašao ovde.
Moji roditelji su čuvali nameštaj dovde, pre rata.
Saša, baci to odmah.
Napunjena je.
Ovuda, druže Komesare.
Hvala, druže.
Dobro veče.
druže Zaicev?
Bože, odakle dolazi sva ova pošta?
Iz cele zemlje, Gospođo Filipov, od svuda..
Ova je od radnika iz Kouzbasa.
Žele da nazovu svoj rudnik po Vasiliju.
Dobro, počnimo sa rudarima.
Hajdemo, na posao.
Dragi drugovi iz Kouzbasa,
- Kouzbas. - Hvala vam na pismu pohvale.
- Pohvale? - H-V-A-L-E.
I... nadam se da mogu da ispunim...
vaša očekivanja-- V-A-NJ-A.
Očekivanja.
Zainteresovani ste za nemačku literaturu, Gosp. Filipov?
U redu je, to je naš komšija.
- Dobro, gde smo stali? - Tanja, imamo goste.
Nudite da nazovete...
Ja--
Ja-ja te poznajem.
On je Vasilij Zaicev.
Videla sam tvoju sliku u novinama.
Hvala ti za sve što radiš.
- A ovo je njegov prijatelj, Komesar... - Danilov.
Danilov.
Tanja mi je kao ćerka.
Brinula se o Saši dok sam radila u fabrici.
Čak ga je naučila nemački. Sve ove knjige su njene.
- A, tvoje su? - Studirala je nemački na univerzitetu.
-Kom univerzitetu? - Moskva.
Moskva. Moskva.
Zar ne bi trebalo, uh--
Da, nastavimo.
Vaša ponuda da nazovete vaš rudnik po meni...
je... velika čast.
Č-A-S...
Da, znam. Čast.
Vrlo dobro.
Zar ne bi trebali da istaknemo da se ne borim samo ja?
To...To je odlična... odlična ideja, Vasilij.
-Može to još bolje. - Jel.
Može to bolje.
Vaša bitka za proizvodnju uglja...
je podjednako vredna kao i moja.
Nema "K" u reči ugalj.
Samo - Samo jedno "L "
Reci mi ako diktiram prebrzo.
- Ne, nije mi prebrzo. - Siguran si?
Mislim ima li još nekih poboljšanja?
Zašto se ne odmorite? Pisma mogu da sačekaju do sutra.
Trebalo bi da nastavimo. Nismo umorni.
Hvala, Gosp. Filipov. Ali ovi ljudi...
su pisali nama.
Sutra možda nećemo biti tu da im odgovorimo.
Major Konig, Herr General.
Očekivao sam nekoga...
drugog.
Sigurno ne nekoga tako prestižnog.
Pretpostavljam da imate svoje razloge...
što se mešate u ovu paklenu situaciju.
Moja vojska nije predviđena za ovu vrstu borbe.
Juče sam, opet, morao da unapredim...
25 narednika da bi zamenili oficire ubijene od njihovih snajpera.
Ti snajperi mi demoralizuju ljude.
Ovaj grad je samo...
gomila ruševina.
Ali firer je uporan.
Učinio je od toga ličnu stvar izmđu Staljina i njega.
Trebalo bi da verujemo firerovom instinktu.
Uvek je uspevao da nas dovede do pobede.
Bićemo kući za Božić.
Kako mislite da pronađete ovog mladog Rusa?
Namestiću tako da on mene nađe.
Vasilij. Vasilij.
- Hajde, vreme je za ustajanje. - Šta?
Imaju problem u odseku sa robnim kućama. Potrebni smo im. Hajde.
Vidi, Vasilij, krije se u robnoj kući. tamo.
Do sada od jutros,
skinuo je pet oficira, plus dva mitraljesca.
Gledaj na trećem spratu, četvrti prozor sa leva.
Četvrti prozor sa leva.
Vidiš ga?
Da, vidim ga.
Eto, pogodio si ga!
Odličan pogodak.
Hajdemo po njegovu id. pločicu.
Doviđenja, druže Komesare.
Hvala na gostoljubivosti Gosp. Filipov.
Možete da pozajmite šta god želite.
Ne znam šta bi mi rekli u štabu...
ako bih se vratio sa punim rukama Gete-a i Šiler-a.
-Ima i Marksa takođe.
Dodeljeni ste civilnoj odbrani 21. u 12-toj oblasti?
Ne, došla sam dobrovoljno.
Kakva slučajnost da vas ovako sretnem.
drug Hruščov mi je baš juče pričao...
koliko su nam potrebni operatori koji govore nemački.
Ne mogu. Naša milicija je odgovorna za sve ljude u ovom kraju.
Već nam fali mnogo ljudi.
Daćemo vam tuce ljudi za svakog koji govori nemački.
Radije bih ostala da se borim.
Služba u štabu je borba. Bila bi mnogo korisnija tamo.
Ti ostani ovde. Pokrivaj nas.
U redu. - Idemo.
Čuvajte se.
Ludmila, hajde.
Proveri stepenište.
Ovo je klopka.
Znam.
Nazad.
Još uvek je ovde.
- Idu pravo na nas! - Ludmila,
ostani gde si, one je negde u blizini.
Moramo da bežimo odavde!
- Moramo da bežimo odavde! -Samo ostani gde si!
Šta ćemo sad?
Ludmila, ostani gde si!
Jebeš ovo, idem ja!
Ludmila, ne!
Šta ovo znači?
"Mali pastir sa Urala dobija novu snajpersku pušku,
"Mosin-Nagant 7.62, sa 3.5X optičkim nišanom".
Ponos preciznosti sovjetske proizvodnje."
- Video sam tu pušku izbliza. - Jesi li?
Čak sam je i dodirnuo. Znam ga dobro, Vasilija Zaiceva.
Ludmila i Anton su poginuli danas, i to mojom krivicom.
Ne, siguran sam, da to nije istina.
Bio je nemački snajper. Odveo sam ih u njegovu klopku.
Šta mi još možeš reći? -Nije menjao lokaciju.
Snajper koji ne menja lokaciju, to nije normalno.
Bio je vrlo dobar, ne samo njegovo gađanje, veđ i njegov instinkt.
Bio je korak ispred mene svo vreme.
To je zato što zna sve o tebi.
Ime mu je Konig, Major Konig.
Poslali su ga ovamo da te ub..
da te nađe.
U početku nismo bili sigurni da li je informacija tačna.
Izgleda da je došao čak iz Berlina da te zaustavi.
Prouzrokovao si im toliko besanih noći, da su poslali najboljeg strelca.
- Šta znamo o njemu? - On je major u Vermahtu.
On vodi njihov centar za obuku snajpera u Zosenu.
Koulikov je uio kod njega u Zosenu pre rata.
Zna sve njegove trikove. Od sada, ići će sa tobom svuda.
Plemić iz Bavarije koji lovi jelene...
protiv pastira sa Urala koji lovi vukove.
To je više od konfrontacije dve nacije.
To je osnova klasne borbe.
Drago mi je da si toliko srećan.
Imao je prednost. Sledeći put bićete jednaki.
Niko ne gađa kao ti, Vasilij.
Prebačena je.
Videću da li su spremni za tebe.
- Zdravo. - Izgledaš lepo u novoj uniformi.
Pazi da ti je ne oduzmu kad završiš
Da, verovatno će to i da urade.
Čula sam glasinu o Nemcu, i želela sam da ti poželim sreću.
Hvala. Trebaće mi.
Po onome Što mi drug Danilov kaže, ti ćeš pobediti.
Hmm.
Vreme je.
-Vasilij! Vasilij! -Padni mi na grudi.
- Pogledaj ovamo.
Vrati kapu, izgledaš više herojski.
- Ovuda, druže Zaicev. - Obožavam ovog malog baju.
Vasilij, da li je tačno da ste dobrovoljno došli na front?
Koliko imaš godina, Vasilij?
Da li znaš koliko ovaj duel znači našoj zemlji?
Jel tačno da si prvog vuka ubio sa pet godina?
Jesi li ponosan što te izaziva najbolji strelac u Nemačkoj?
Nemci počinju da seru u gaće.
Hajde, momče, reci nam kako ćeš da se obračunaš sa njim.
- Ili još bolje, kaži to šefu. - Još jedno pitanje, molim.
On voli dobre lovačke priče.
Pogledaj ga sa ponosom,
jer on gleda tebe.
Cela zemlja gleda na tebe.
Oprosti mi, oprosti mi, Deda.
Znači nije vuk taj koji bira mesto lova...
već lovac.
Ali siguran sam da te je deda to već naučio.
Osim u ovom slučaju,
Ja sam lovina.
Kao i uvek, ono što ćemo danas da uradimo...
je da izmamimo vuka iz njegovog legla...
tamo gde mi želimo da bude.
Ti si onaj čiji je život vredan. Ti idi prvi.
Ne, ne. Ići ćemo na smenu. Sldeći put je tvoj red da ideš prvi,
a onda tvoj, Volodja.
Kurvin sine!
Ovo su nove pantalone. Baš sam ih skinuo sa kapetana iz 251.
Šesnaest meseci koje sam proveo u Nemačkoj u školi u Zosenu.
Naravno, tada smo bili prijatelji sa Švabama;
kada su naš Jozef i njihov Adolf...
šetali ruku pod ruku.
Odavde do žice, 160metara, jel' tako?
Sto pedeset pet.
Svejedno. Zbog toga će posati majstora
Hajde da se premestimo.
Aah!
Hej, Volodja!
Pošto su Nemci izvršili invaziju,
više nije bila ista atmosfera.
Bacili su me u zatvor.
Šta si ti radio u Nemačkoj a?
Izvinite, kažem ja, ali mene je drug Staljin poslao tamo.
Ne mešaj našeg velikog vođu u tvoju izdaju.
Priznaj, kopile špijunsko! Priznaj.
I bum! Bum, bum, bum!
Pa, tamo nije bio srp, ali je bio čekić.
I bum. Izbili su mi sve zube.
Tako je momče. Nemoj imati iluzija.
To ti je zemlja socijalizma i sveopšteg blagostanja.
[ Volodya] Hej! Evo vašeg majstora.
Moj je.
Vreme je za supu, jel da?
Idem.
Hajde, miči se, Volodja,
i nemoj sve da prospeš u povratku, ti marksističko kopile.
Neprijateljska snajperska aktivnost zabeležena u toku poslednjih 24 sata, Herr Major.
Dva gnezda pogođena u sektoru železničke stanice.
Jedan artiljerijski osmatrač u severnom sektoru.
Jedan poručnik iz 24. oklopne divizije u fabričkom sektoru.
Tri majstora u sektoru za radnički smeštaj.
Rekli su mi i da su upravo uhvatili nekoga ko bi vam, možda, bio interesantan.
Nadam se da još uvek može da govori.
Izvinite, gospodine?
Ništa. Hvala ti.
Pa kaži nam, Volodja,
u kojoj je zgradi?
Nema šanse da ja to znam.
Menja svoj položaj stalno.
Skače sa jednog na drugo mesto.
Na kom spratu?
Ne znam.
Videćemo još...
Skinite ga.
Obucite mu našu uniformu.
Vidiš kako su tvrdoglavi.
To je dobra stvar kod Nemaca.
Moraš im priznati kada nešto utuve u glavu...
Da.
Da vidimo da li je naša mušterija stigla.
Jesi li spreman?
A-ha.
I sada naš pastir sa Urala,
za koga Major Konig misli da je idiot,
ustaje da bi se uverio da je pogodio metu.
Major Konig ga vidi.
I nišani mu u šlem.
Puca...
Otkriva svoj položaj i biva upucan za uzvrat.
Osim što... Major Konig ne puca...
jer Major Konig nije tu.
Koulikov!
Zar ne misliš da je ovo bilo čudno, ovaj poslednji?
Poslali su ga da pogine kao i ostali.
To nije prirodno.
Bez artiljerijske podrške, bez pokušaja da ga zaštite.
Oh, ne, ja sam onaj koji je glup.
Zabole ih za telegrafske majstore.
To je kao mi i Ukrainci.
Neće uznemiravati majora zbog nekoliko mrtvih prašinara.
Sutra ćemo pobiti nek generale.
Čiji je red?
Moj, valjda.
O, kakav si ti prevarant!
Ali nećeš prevariti čika Koulikova.
Ne, ne, ne, ne, ne, ne, ne, Moj je red da idem prvi.
A tvoj je red da zaradiš rupu na glavudži.
Za pobedu.
Sve ovo sa snajperima se previše odužilo.
Šta taj tvoj mali drugar sada smera?
Opipava, druže Hruščov.
Testira Nemce i njihove slabosti.
Vrlo je pedantan u svojim pripremama.
Vodka... je luksuz koji imamo.
Kavijar je luksuz koji imamo.
Vreme nije.
Svestan je toga druže Hruščov. Obojica smo.
Uveravam vas da će uspeti.
Dobro.
Izgleda da su vaše sudbine ispreplitane.
Dali su ti dosta posla.
Pokupio sam ovo u kuhinji.
To je sa prijema pre neki dan. Mislio sam da bi se dopalo gosp. Filipov.
Biće oduševljena. To je vrlo lepo od tebe.
Ima toga još dosta ako si gladna.
Ti si jevrej, zar ne?
Ništa u našoj religiji nam ne brani da jedemo jesetru.
Moj otac je predosećao da će se ovo desiti.
Misliš na rat?
Znao je da je mržnja prema jevrejima duboko ukorenjena.
Štedeo je da bi kupio nešto zemlje u Palestini.
Govorio je da je to jedina zemlja kojoj stvarno pripadamo;
jedina zemlja koju imamo dužnost da branimo.
Insistirao je da naučim da koristim pušku.
Naučila sam da pucam.
Znam da u vreme rata, lična osećanja treba ostaviti po strani, ali...
Treba mi tvoja usluga.
Naravno. Šta god želiš.
Želim prekomandu.
Šta se desilo, Tanja?
Pogodio ga je.
Pogodio ga je iako je skočio prvi.
Pogodio ga je u trku.
Bio je to nemogući hitac.
Nikada nisam video ništa slično.
Obećao si narodu pobedu koju ne mogu da ostvarim.
Nemam šanse protiv tog čoveka.
Ne smeš tako da govoriš, Vasilij.
Šta ako ti kažem da smo otkrili način da ga pratimo?
Imamo nekoga, Vasilij.
Nekoga ko mu je blizak a prenosi nam informacije.
Sledeći put bićeš korak ispred njega.
Obećavam.
Sada mi treba usluga.
Od mene?
Radi se o Tanji.
Uđi.
On i ne zna da postojiš.
Ali u trenutku, bliže si mu od bilo koga na zemlji.
Vidiš njegovo lice kroz nišan.
Vidiš da li se tog jutra obrijao ili ne.
Vidiš da li je oženjen po tome što ima ili nema burmu.
To nije kao...
pucanje na udaljenu siluetu, nije samo uniforma.
to je lice čoveka.
Ta lica ne nestaju.
Vraćaju i samo-- samo budu zamenjena sa još lica.
Da li je Danilov tražio da mi to kažeš?
Mnogo mu se sviđaš.Mislim da bi pokušao sve samo da se ti predomisliš.
Da li ti je rekao zašto sam tražila premeštaj?
Ne.
Jutros je stigla lista u glavni štab.
Lista civila koji su...
sakupljeni i poslati u Nemačku u konvoju...
napustili su Staljingrad pre tri nedelje.
Moji roditelji bili su među njima.
Posle 30 kilometara, nemački vojnici...
zaustavili su voz i isterali sve napolje.
Na sred mosta, vezali su ih zajedno,
dvoje po dvoje.
Majke i ćerke.
Muževe i žene.
Poređali su ih... uz ogradu,
i ispaljivali su po jedan metak u svaki par...
da uštede municiju.
Upalilo je.
Tela poginulih povlačila bi druge pod vodu.
Znam da su umrli zajedno.
Nikada ne bi dozvolili da ih razdvoje.
To je Koulikova puška. To je dobra...puška.
Hvala.
Znam kako napušta sklonište.
Prolazi kroz fabriku traktora.
Fabrika traktora je velika.
Znam tačno gde. Puzi kroz slivnik,
ispod kapije tamo gde su bačve,
onda izlazi iz radionice.
Između dve, postoji mesto gde je na otvorenom.
To je ispod dugačkog metalnog mostića.
Srećno, druže.
Znam tačno gde me čeka.
Bće na mostiću iznad slivnika.
Skinućemo ga od pozadi.
Stići ćemo na drugi kraj radionice kroz ove cevi.
Prati me.
Ti idi tuda. Ja ću na ovu stranu.
U redu?
Sranje!
Sergej, vrati se.
- Ne, biću ja u redu. - Vraćaj se.
Ne, ti idi!
Drži noge sklonjene.
Hajde. Hajde. Hajde.
drug Staljin traži još jedan pokušaj!
Budućnost otadžbine je u opasnosti!
Budućnost svih onih koje volite i za koje brinete!
Za njih se borimo danas.
Slušaj me, Tanja. Nemci nas napadaju svim snagama.
Ako budu imali sreće, jedan od deset ovih ljudi će preživeti.
Ti si visoko obrazovana. Znaš jezike.
Svaka poruka koju prevedeš spašava stotine.
Svaka koju dešifruješ ubija hiljade njihovih.
Imaš dužnost da preživiš.
Vasilij je rođen da puca iz puške. On to zna.
Ti i ja smo rođeni sa drugom svrhom.
Kad bi Vasilij bio ovde, rekao bi ti istu stvar.
Gde je on? Gde je Vasilij?
Glave dole.
- Reci mi gde je. - Ostani u toj cevi, Tanja.
Ostani tamo. Ostani! Glavu dole!
Polako.
Ne pucaj.
Tamo je.
Vidiš li stub ispred tebe?
Pomeri se iza njega.
Kreni.
Tanja, nađi veliko parče stakla.
Parče stakla.
Vidiš li sušnicu...
iza mene levo od fabrike?
Da? Ne čujem te.
- Da. - da.
Da li vidiš...
ta dva ventilaciona otvora?
- Da. - Vidiš li onaj sa...
slomljenom letvicom?
Da.
Evo šta želim da uradiš...
- Jesi li spremna? - Da.
Tri... dva... jedan...
Zdravo, Saša.
Bio je baš tamo gde si rekao.
Skoro.
Vrlo je pametan.
Pričaj mi o njemu.
Zašto ga je deda učio da puca a ne njegov otac?
Otac mu je umro. Majka takođe.
Da li priča o svom ocu?
Ne. Nije ga poznavao.
Da li je išao u školu?
Zna da piše. Odgovara na mnogo pisama.
Hmm.Da li mu devojke pišu?
Svi mu pišu.
Ima li devojka u njegovom selu koju voli?
- Ne u selu, ovde. - Da li ga ona voli?
Da, jer je zgodan.
Jer je hrabar a ona je vrlo lepa.
Znam je dobro. Živi u mom komšiluku.
Išla je na univerzitet. Zgodni su zajedno.
Kasnije, će se njih dvoje venčati.
Bar, se nadam.
A ti, Saša,
zašto pomažeš Nemcima?
Jer su jači. Jer će pobediti u ratu.
I zato što voliš čokoladu, a?
Svi ovi ljudi ovde znaju da će umreti.
Zato svake noći kada se vrate,
- to je nagrada.
- Izvini.
Tako, svaka šolja čaja,
svaka cigareta...
postaje mala proslava.
Jer za mnoge od nas, možda je poslednja noć.
To je nešto što ovde moraš prihvatiti.
Svako ima svoje vreme.
U šumi, vuk živi tri godine,
magarac devet.
To, to mora da je poslovica sa Urala.
Za mene ima smisla u svakom slučaju.
Magarac živi duže jer je korisniji.
Potpuno je jasno.
Nema magaraca u šumi.
To si ti izmislio.
Znači...ja sam magarac?
Ljudi kao ti i Danilov...
moraju preživeti ovo.
Ljudi koji su čitali knjige, imali obrazovanje.
Bićete nam potrebni kad se rat završi.
A ako ti preživiš?
Šta će beskorisni Vasilij Zaicev raditi tada?
Želim da radim u fabrici
Deda me je odveo jednom u fabriku.
Tamo je bio jedan čvek, visoko gore na--
mostiću.
Nije bio obučen u plavo kao ostali.
Ljudi koje je nadgledao nisu razumeli ono što rade.
Ali za njega, tamo gore,
builo je jednostavno; sve mu je bilo jasno.
I pomislio sam, "Jednog dana, ja bih mogao biti taj čovek."
Tužno je imati san za koji znaš da se neće ostvariti.
Zašto ne bi?
Nadživećeš nas sve.
Hmm.
Bićeš najstariji magarac u šumi.
"150 metara između Nemaca i Volge.
"Danas ceo svet gleda ovih 150metara.
Oni čine Staljingrad..."
prestonicu...
rata.
Tvoju drugaricu, Tanju...
jesi li je video?
Tamo je sada, sa snajperima.
Kaži majoru da šaljemo sve naše snajperiste...
kao podršku napadu na fabriku.
Reci mu da će Vasilij biti tamo.
- Moram da govorim sa tobom. - Naravno.
- Danilov. - Hmm?
Moraš prestati da pišeš o meni.
Neću ga sinuti jer nisam dovoljno dobar.
Pre ili kasnije, naći će me, i ubiće me.
Upozorio sam te ranije da ne govoriš tako.
Ovaj put je drugačije.
Ti si me napravio...
napravio u nešto što ja nisam.
Ne mogu da nosim taj teret više. Hoću da se borim.
Da se borim kao i obični vojnici.
Razumem.
Stvar je u tome što nisi običan vojnik, ti si izvanredan.
Ne ja sam ono što si ti napravio od mene.
Ništa više.
Zašto mi to kažeš sada?
Hmm? Šta se desilo?
Šta se promenilo?
Jesi li razgovarao sa Tanjom za mene?
- Da. - Pa...
hoće li da razmisli?
Ne znam.
Trebalo bi. Biće mnogo bezbednija. Trebala bi, ti to znaš.
-Da. -Biće lakše prekomandovati je.
Nemci spremaju još jednu ofanzivu u centru.
Propagandna bitka je bitna za moral. Potreban si nam više nego ikad.
Saša. Stani. Saša!
- Reci mu šta znaš, Saša. - Zdravo, Saša.
Bilo je prašine na majorovim čizmama.
Saša je ubedio majora da je prešao na njihovu stranu.
Ne moram da ti objašnjavam koliko rizikuje.
Prašina je žuta. Postoji samo jedno mesto na kome ima takve prašine--
iza hemijske fabrike, velike gomile na šinama.
Odlično.
Saša...
sačekaj me napolje.
- Danilove, - A?
nisi imao pravo da ga koristiš.
Ne, ne, nisam ga ja iskoristio, Vasilij.
Uradio je to po svom izboru.
Znaš li zašto?
Jer veruje u tebe!
Sutra ujutro, zauzećemo opet hemijsku fabriku.
Saša je rekao majoru da ćeš biti tamo,
sada znaš gde da ga čekaš.
- U sred bitke. - Ja izvršavam naređenja.
Predlažem da uradiš to isto.
Sada sam svestan rizika.
Bićeš ti dobro.
Druže.
To su Nemci tamo.
A juče su bili Rusi.
Sada smo već blizu.
Saša...
igraš vrlo opasnu igru.
Želim da pobediš.
Vidiš tamo? Nastavi niz reku.
Sigurno je... bar neko vreme.
Aah!
Mrtav je. Našli smo ovo na njegovom lešu.
Razlog za vaš boravak ovde prestao je da postoji.
Pardon, Herr General,
ali ne verujem--
Biće avion za Berlin sutra uveče.
Bićete na njemu.
Do tada, moram vam tražiti id. pločicu.
Zamislite koliko bi ruska propaganda profitirala od vaše smrti.
Ako padnete, pašćete kao nepoznati.
Već ste bili blizu smrti.
Takođe, molim vas, uzmite ovaj Krst za ratne zasluge
bio je dodeljen posle smrti...
poručniku 116-te pešadijske divizije...
koji je pao ovde u prvim danima bitke.
To mi je bio sin.
Ako obala bude zauzeta, sve je izgubljeno!
Dolazi ovamo.
Šta sam ti rekao?
Predugo ste bili besposleni!
Ako se potvrdi da je mrtav, gotovi smo!
- U stvari ti si gotov. - To nije tačno.
Bilo je uhvaćeno kao poruka među njihovim štabovima.
Šta još treba da urade, mašu njegovim telom pred našim ljudima?
Lažu.
To je dobro. Vrlo dobro.
Napiši onda. "Vasilij Zaicev nije mrtav.
"Evo šta je imao za doručak jutros.
Ovo je njegova slika dok čita današnje novine..." Ti si pesnik.
-Šta?
Nećete predati obalu reke!
Baš me briga što ste izgubili pola ljudi!
Izgubite i drugu polovinu, ili izgubite sebe!
Da li se vratio?
Trebalo bi uskoro.
Nemački napad je presekao vze. Zato kasni.
Možemo li napolje?
Pisao sam mojoj majci o tebi.
Htela je da ti kažem da kada se završi ovaj rat,
ako ti išta bude trebalo-- bilo šta--
naša porodica će ti biti na raspolaganju.
Znaš da sam tu za tebe.
Govore Vasilij je mrtav.
Vasilij Zaicev više neće videti svoje voljene.
Predajte se! Ovo vam je poslednja šansa.
Teško ti je.
Jer je Zaicev mrtav?
Ne moraš to da kriješ. Nema tu sramote.
Ti si Rus kao i on.
Ne slušaj ih.
To je samo propaganda.
Nije mrtav.
A znaš li zašto?
Jer ga JA još nisam ubio!
Odaću ti malu tajnu.
Samo tebi, jer znam da mogu da ti verujem.
Moraš se zakleti da nećeš nikome reći.
Kuneš se?
Našao sam odlično mesto.
Nalazi se kod izlaza sa železničke stanice.
Sakriću se u vodeni toranj.
Sutra. Čekaću ga tamo.
Videćeš. Biće tamo.
Uvek je.
Takođe želim da mi obećaš da ćeš, od sada, ostati kući gde pripadaš.
Obećavaš? Da?
Dobro.
"Znamo da je živ. Da nas neće izneveriti.
Znamo jer je deo nas sada. Vasilij je večan."
Gde si bio? Svuda smo te tražili.
O, zar nisi čuo? Bio sam mrtav.
Barem veliki snajperista Zaicev...
Vasilij je bio mrtav.
Onaj pravi.
Ja...
Ja sam zaspao,
i propustio šansu.
Onda,sam se skupio u ćošku i krio...
od čoveka koji želi da me ubije.
Razgovaraću sa Hruščov.
Poslaće te nazad u tvoju staru diviziju.
- Gde je Tanja? - U skloništu je.
Ja sam bio u skloništu.
Ja sam joj rekao da nisi mrtav.
Major mi je to rekao. Rekao je da drugi Nemci lažu.
Rekao mi je da si ga čekao na stanici.
Vasilij.
Moj mali Saša.
Znao sam.
- Vasilij. - Tanja.
Znala sam da nisi mrtav.
Kako?
Jer smo se tek sreli.
Molila sam se po prvi put od kad sam bila mala.
Kada sam otvorila oči, Saša je stajao tamo...
čekao da mi prenese dobru vest.
Mislim da te voli čak i više nego ja.
Nadležnom vojnom organu...
Komandantu skrećem pažnju na primećene skorašnje promene...
u odnosu ka borbi vojnika Vasilija Zaiceva.
Nekoliko puta je pokušao da izbegne svoju dužnost,
glasno izražavao sumnju u našu pobedu...
i davao defetističke izjave javno.
Neoprostiva dužina trajanja duela...
sa nacističkim snajperom može se objasniti samo...
manjkom vere u komunistički ideal.
Dobro jutro, Saša.
Još jednom, je tačno znao gde da me nađe.
Zar ti to nije čudno?
- Osim mene, samo si još ti znao.
Nemam ništa protiv tebe, Saša.
Uradio si vrlo hrabru stvar.
Odabrao si svoju stranu. Poštujem to.
Ali to nije moja strana.
Obojica smo vojnici,
i neprijatelji smo, tako da znam da razumeš.
Nerviraš me, mali Saša, jer nisi ostao kući a obećao si mi.
Nerviraš me jer si me obavezao da uradim ono što moram.
Nikada nisam videla nikoga da se toliko mršti u snu.
Koliko dugo si me gledala?
Cele noći.
Srećno si hrkao satima.
Ja ne hrčem. Zar ne?
Kao svinja.
Pretpostavljam da pričam u snu, takođel.
Da.
Ima nešto što bih trebao da ti kažem.
Na vozu kojim smo...
došli ovde...
bili smo u istom vagonu.
Ne.
Video sam te.
Čitala si, a onda si zaspala.
Nisam se usudio da te gledam, bila si prelepa.
Bilo je strašno.
Posle nisam mogao da prestanem da mislim na tebe.
Zbog toga sam se smejao.
Onda sam pomislio na sve ljude koji će te držati u naručju...
koji će te zasmejavati...
koliko su srećni.
A sada ja ležim pored tebe.
- Jedsam li hrkala? - Kao svinja.
- Šta?
- Oh, moj Bože! - Oh, ne.
- O, moj Bože! - Tanja, ne.
- Tanja, ne! - Ne, silazi sa mene!
- Silazi sa mene! Silazi sa mene! - To i on želi!
-Ovo on želi! - Silazi sa mene!
- Ne, ubiće te. Ubiće te! - Pusti me!
- Ja ću poći za tobom, pa će ubiti mene. - Pusti me!
- Ovo on želi! Uhvatiću ga.
- Obećavam, skinuću ga. - [ Sobbing ]
DOneću ti njegovu pušku. Obećavam Tanja.
Potreban si mi.
Morate otići sada, Gosp. Filipov. Staljingrad može pasti.
Poslednji čamci odlaze. Nemci će biti ovde svaki čas.
Doneo vam je propusnicu. Bićete sigurniji na drugoj strani.
Sakupite stvari i pomoćićemo vam da ih prensete do obale.
Ne idem ja odavde. Ovo je moj dom.
Ovo je dom moga Saše. Ne mogu da idem.
Moram vam reći nešto, gosp. Filipov.
Nešto vrlo teško za razumevanje.
Radi se o Saši.
Prešao je kod Nemaca. Izdao je svoju zemlju.
Sada je sa neprijateljem. Neće se vraćati.
O, moj Bože.
Postao je izdajnik.
Jadničak mali.
Šta je uradio?
Znači ostaće tamo?
Da... ostaće tamo.
Ne bih trebala ovo da govorim druže komesare,
ali možda je tako bolje.
Ako Nemci pobede, biće na sigurnom.
Znam da je pogrešno ali napravio je pravi izbor.
-Oh! Oh, Tanja! - Tanja?
- Oh, Tanja! - Tanja!
O, moj Bože!
Treba nam doktor! Doktor!
Imam propusnicu. Imam propusnicu!
Morate je pustiti preko.
Molim vas!
- Nema potrebe. Neće joj uspeti. - Ne! Ne, uspeće!
Ona mi je ćerka! Ona mi je ćerka!
- Molim vas! - U redu.
- O, hvala! - Stavite ovu na brod.
Gde je?
Gde je major?
Nekoliko centimetara od tvog lica.
Bio sam budala, Vasilij.
Ljudi će uvek biti ljudi.
Nema novih ljudi.
Toliko smo se trudili da stvorimo društvo jednakih,
gde neće biti ničega zbog čega bi zavideo svom komšiji.
Ali uvek ima razloga za zavist.
Osmeh...
prijateljstvo.
Nešto što nemaš a želiš da prisvojiš
U ovom svetu-- čak i sovijetskom--
uvek će biti bogatih i siromašnih.
Bogatih u darovima...
siromašnih u darovima.
Bogatih u ljubavi...
siromašnih u ljubavi.
Tanja se ne vraća.
Mrtva je, Vasilij.
Sasekao je šrapnel. Bilo je brzo.
Mislim da nije ni znala šta je snašlo.
Vraćala se tebi.
Čim bi poslala Gosp. Filipov na brod, vratila bi se kod tebe.
Bila je u pravu. Ti si dobar čovek, Vasilij.
Želim da ti pomognem, Vasilij.
Dozvoli mi da uradim jednu, poslednju stvar.
Nešto korisno, za promenu.
Pokazaću ti gde je major.
Ne čini to. Ne radi to!
Danas, 3. Februara 1943, je koban dan za Hitlera...
i beskrajne kolone stotina hiljada nemačkih zatvorenika.
To je nezaboravan dan nade za našu otadžbinu.
Posle 180 dana herojske borbe...
Na centralnom trgu Staljingrada,
kao rezultat zalaganja i samo-požrtvovanja naših vojnika,
komandant naše slavne Crvene armije...
primio je bezuslovnu predaju...
Nemačkih fašističkih osvajača.
Žao mi je. Ne, mladiću, Ne mogu da nađem...
- to ime u knjizi. - Možete li opet da proverite?
- Ovo je adresa i njeno ime. - Ona nije ovde.
Da ovo je naša adresa, ali više nije kod nas.
Ovo je adresa. Ona je bila ovde. - Jako mi je žao.
- Pisala mi je. - Tri puta sam gledala. Ona nije ovde.
Verujte mi, nema Tanje Černove. Ne mogu vam pomoći.
Jako mi je žao.