www.titlovi.com
Filmu koristi izvjesnu naratorsku slobodu. Ovo nije biografija.
"On zaista nije čist i mora pod hitno da se liječi."
Puno sreće svima koji pokušaju da mu pomognu. On je... Garant.
Nevil Bartos se krije otkad je za dlaku izbjegao da ga Coper ubije...
po drugi put." -Baš dobar ožiljak.
"Već je zaraslo. Jedva se primjećuje. Vidite?" -Nego što!
"Ljubazno sam ga pozdravio i otvorio mu vrata. Bio sam fin.
"A on je ponovo pucao u mene. Po drugi put. Skotina." -Nego!
"Što imate da kažete ljudima koji kažu da je on strašno prek,
da je mentalni bolesnik? -Tko kaže? -Nevil Bartos, recimo.
"Taj prokleti mlakonja? Još uvijek cmizdri?"
Mark Brendon Reed, 1991.
"Nevil nije smio kroči u svijet kriminala ako nije bio spreman
da mu se posveti čitavim bićem. Običan čovjek na ulici ne brine
zbog Čopera Rida. Obični ljudi me vole, briga njih za mene.
Kliču svakom mom postupku. A sada tvrde da prihod od moje knjige
treba da dobiju žrtve kriminala. Tko su moje žrtve? Narkodileri.
"Zar želite da narkodileri dobiju novac? Bože sačuvaj."
Da se narkodilerima da lova?! -"Mene ne grize savjest
zato što sam ubio nekoliko dilera. Ako mene pitate,
droga je potpuno uništila svijet kriminala, a ja smatram
da će vjerojatno uništiti i društvo u cjelini."
Točno. To si i ranije govorio. -"Cini se da mrzite čovječanstvo."
"Čovječanstvo ne voli mene. Zato sad sjedimo i razgovaramo.
"Ja sam za njih luđak. Otkačeni luđak." -Zdravo!
Maše nam! On nam maše! Coper nam maše.
"Obični ljudi me smatraju luđakom. -A što vi mislite?
Ja sam vam normalan čovjek. Običan čovjek koji pomalo voli mučenje."
ČOPER
adaptacija romana Marka Brendona Rida
Blok C Zatvor Pentridž 1978.
Vidiš tu crtu? To je tvoja strana. Ostani sa te, a mi ćemo sa ove.
Jesi li shvatio, mamlaze?
Što mu je s kosom?
Imalin, druže. Malo je iskomoleksiran zbog ćele.
Starac glupi.
Milo mi je što više nemaš ćelu, Kite.
Ne, lijepo izgleda. Sviđa mi se.
Dakle, nećeš da me skineš, Kiti? -Neću da robijam zbog tebe.
Izvukao bi se na samoodbranu. Dovoljno je da me ubiješ,
pokažeš sudu moj karton sa Psihijatrije.
Svaka porota bi te oslobodila. -Nisi normalan, Ride. Ti si lud.
I Betovena su kritizirali, Kite. Cik navedi trojicu tih kritičara.
Tako je, ne možeš.
Učini sebi uslugu i objesi se. Ti si kanarinac, uštvo lajava.
Kite, a uvijek sam smatrao da sam dobar momak.
Kad si ti učinio nešto dobro? -Tebe sam prebio.
To je bilo dobro, zar ne? Iskidali smo se od smijeha.
Kite, treba da mi budeš zahvalan. Tebi su potrebne redovne batine.
Ma ko ga šiša? Što on misli da je?
Zna on tko je, partner. Kiti George.
On je pripadnik mafije. -Možda jeste vani.
Ovdje je samo još jedna gola guzica pod tušem.
Zašto ga toliko mrziš? -Ne mrzim ga. Ja nikog ne mrzim.
Zašto se onda prepucavamo s njim čitave tri godine?
Ne znam. -Potreban nam je razlog. -Izmislit ćemo nešto.
Uđi.
Uđi, Mark.
Evo ti, skote!
Do vraga!
Gospodine Koul!
Što se tamo događa? -Nezgoda. Kiti se povrijedio.
Požurite! -Dolazim.
Sranje!
Jesi li dobro, Kite?
Ne brini, Kite. Nećeš iskrvariti. Pozvali su čuvare.
Samo što nisu.
Hoćeš cigaru, Kite? -Bježi od mene!
Slobodno.
Uzmi cigaru, Kite.
Kiti, nemoj tako.
Ne mariš me mnogo, Kite? -Biješ ljude iz čista mira,
samo da bi stekao ime. Ti si prokleti idiot.
Nisam ja tupavi šonja kome su odvaljeni bubrezi.
Ja sam glavni u ovom bloku. To ti garantiram, u redu?
Što se ovdje zbiva? -Ništa, sve je u redu.
Čini se da je Kiti bio nepažljiv. -Odmaknite se. -Dobro si, Kiti?
Odneće te, druže. Pravo u ambulantu.
Samo znaš da kukaš.
Večeras ćete ostati duže. -Baš mi odgovara, Mark.
Malo prekovremeni rad? -Odgovara mi.
Uživaj.
Umalo da iščašim rame.
Što je?
Mark, ovo su detektiv stariji narednik Krisvel
i detektiv narednik Vajat. Iz zatvorskog Odjela za veze.
Ispituju incident koji se jučer dogodio u bloku H robijašu Georgeu.
Moram da vam saopćim da niste obavezni da bilo što kažete,
ali sve što kažete može poslužiti kao dokaz. Jeste li razumjeli?
Mogu samo da vam kažem ono što sam već rekao gospodinu Bizliju.
Nitko nije ništa vidio. Prosto se dogodilo.
Blui Barns je čitao novine, Ambroz Ačeson je puštao vodu,
Johnny Prajs je prao ruke, Jimi Lafnan je gledao mrava
kako mili preko stola, a ja sam gledao Jimija kako gleda mrava.
Nažalost, nitko od nas ne može da vam pomogne, mada bismo vrlo rado.
Ja vam tvrdim da to nije istina.
Nisam uboo Kitija Georgea. Ja s tim nemam nikakve veze.
Kada se osvesti, sigurno će se zakleti da to nisam bio ja.
Neće se osvijestti, Mark. Jutros je umro.
Majku mu.
Ne valja to. Može da ti se obije o glavu. -Nemoj da laprdaš.
Malo ćeš to da sanjaš, pa što? Bitno je da ostaneš priseban.
Ne priča o tome, već o mafiji. Sad moraju da nam se osvete.
Što si htio da učinim, Blu? Da ležim dok me on ne izbode?
Da ga pustim da me izbode? Ne bi baš bilo pametno!
Nismo htjeli da ponovo pokrenemo čitavu stvar, to je živa istina!
Živa istina! -To, Blui!
Nosi se. -Bilo je krajnje vrijeme, Blu.
Nemoj da besniš, Blu. Tada gubiš neophodnu prisebnost i kontrolu.
Ne možeš da se sprijateljiš sa neprijateljima.
I kada se objavi mir, svi ipak ostaju neprijatelji. Zar ne?
Ništa se ne zaboravlja, Blu. Takva je ljudska priroda.
Mark, znaš da sam uvijek bio na tvojoj strani.
Ali mafija se osjeća vrlo ugroženom zbog Georgeove smrti.
Priterao si ih uza zid. Ne znam da li sve to shvaćaš ozbiljno,
ali kruže priče da su platili nekom da te ubije.
Koja lova? -Petorica mafijaša dali su po dvije tisuće za ubojicu.
Lijepa suma. Mogao bih i ja da pokušam da me ubijem.
Ma daj, zar ne zvuči apsurdno? Koga će da nađu da to obavi?
Pogledaj oko sebe, Mark.
Treba da zgrabimo dva čuvara, prislonimo im noževe na grlo,
oduzmemo im ključeve, odvedemo ih u ostavu i zaključamo tamo.
Potom šibice stavimo u ključaonice vrata svih ćelija u bloku.
Zatim pritisnemo alarm, pozovemo guvernera Bizlija
i kažemo mu da držimo dva čuvara kao taoce i blok pod opsadom.
Potom uzmemo ključeve, prođemo čitavu ćorku, ćeliju po ćeliju,
ja zabodem lomilicu za led svakom zatvoreniku u leđa
i napravim od njih nepokretne invalide.
Pretvoriš ih sve u biljke. Neću da sudjelujem. -Seka perso.
Pričaj ti što hoćeš. Ti ljudi nemaju deset tisuća dolara,
nemaju ni deset tisuća centi. -Nemaju ni mozga u glavi.
Prosto. Obavimo sve za jednu noć. Kad se probudimo, problem riješen.
Uložio sam žalbu, Čope. Neću da mi je ponište.
Ali učestvuješ, zar ne, druže?
Moram li da te podsjećam na neke stvari?
Ne daš mi da zaboravim onog suca? -Ne dam.
Što se tebe tiče, some dronjavi, kada akcija počne, uključi se.
Ako se premišljaš samo sekund, vraćaš se u dvorište da cmizdriš,
kao kada sam te prvi put sreo, u redu?
Da. -U redu? -Da.
Hoćeš pljugu? -Hvala, Jimi.
Progutao je to, ali nije izašlo pa je rekao da čekam do sutra.
Odem ja kod njega, kod njega u klozet,
zateknem ga kako kašičicom pokušava da izvadi...
Da nije suviše rano za kung fu, Jime?
Koji ti je moj?
Čekaj malo.
Što to radiš?
Što te je spopalo?
Hej, hodi, partner. Hodi.
Žao mi je, Čope. -Nema veze.
Čovječe!
Jimi, ako nastaviš da me bodeš, ubićeš ćeš me, znaš?
Bolje me pusti.
Neću te pustiti, Jimi. Držiš nož.
Pusti me, bacit ću nož. -Baci nož, onda ću te pustiti.
Pusti me, bacit ću nož. Bacit ću ga. -Baci nož, Jimi.
Bacio sam ga. Pusti mi ruke. -Pustit ću te, u redu? Sjedi tamo.
Odlična fora, Džime. Fenomenalna.
Slušao si me i učio. Uvijek ljudima odajem priznanje za podvige.
Dajem ti desetku za podmuklost.
Blu, ti si izgubljen slučaj.
Jesi li dobro, Čope? -Jesam.
Gospode, boli li? -Ne.
Mislim da je bolje da legneš. -Zašto?
Ne izgleda dobro, partner.
Hajde, pomoći ću ti da legneš. Moraš da miruješ.
Žao mi je, Čope. Žao mi je.
Posjeci me. -Ne mogu, partner. -Blu, posjeci me po ruci.
Ne mogu, druže. Ne mogu... -Mamicu ti šonjavu...
Spusti nož. -On je luđak. Malo prije me napao.
Baci nož, Jimi! -On me je prvi napao. -Baci nož.
Prvo ga nosite. -Nitko nigdje ne ide dok ne staviš nož na sto.
Stavi ga na sto. -Samo ga odnesite. -Stavi nož na sto!
Baci ga!
Čoper je pomahnitao! Pokušao je da izbode Džimija!
On je prvi napao! -Prvi me je napao, šefe.
Pošaljite nekog da mi previje ruku!
Kako si, Mark? Spreman si da daš izjavu?
Ne.
Čujte, taj momak mi je najbolji prijatelj od 1975.
Imali smo sitnih nesuglasica, ništa posebno.
To je kao kad bi te majka izbola. Što bi učinio? Ne bi se naljutio.
Rekao bi:"Majku mu, majka me izbola. Moram u bolnicu."
On je dao izjavu koja te tereti, Mark.
Nije. -Pročitaj.
To nije Jimi. On to ne bi učinio. -Uradio je.
Podnio je i zahtjev za odštetu Odboru za žrtve kriminala.
Žrtve kriminala? Koliko može da dobije? -Pet tisuća.
Jimi Lafnan, žrva kriminala? Čist bezobrazluk.
Ako ga optuže, mogu ja da tražim odštetu od njega?
Jimi!
Hej, Jimi! -Kaži.
Ti si, Jimi? -Jesam. -Mlakonjo.
Mogao si da me skineš da se nisi utronjao u posljednjem satu.
Džime, da sam ja imao taj nož, ne bi ti imao posekotinu na ruci.
Otfikario bih ti glavu.
Mark? Zašto si ustao protiv Džima? -Prvi je dao izjavu protiv mene.
Panduri su nameravali da me optuže za pokušaj ubistva
nakon izjave Džimija, gospodina "Usta imam jezik nemam" Lafnana.
Podneo je i zahtev za odštetu Odboru za žrtve kriminala.
Ali on je optužen, Mark. Ne možeš da svedočiš protiv njega.
Blu, nisam ja Crveni krst. Nisam ja milosrdna sestra.
Mark, znaš da sam ti uvek posvećivao dosta vremena,
ali sada je Džimi optužen. Mark, mislim da je sada najbitnije
da Džimiju ne produže kaznu. -"Da Džimiju ne produže kaznu."
Onda neka nađe advokata!
Policija protiv Džejmsa Ričarda Lafnana
U slučaju policija protiv Džejmsa Ričarda Lafnana
tužilaštvo zastupa gospodin Njuman.
Okrivljeni nema branioca.
Gospodine Rid, da li su vas pretresli pre ulaska u sudnicu?
Još pitaš. Svog su me ispipali. -Sta mislite zašto, gospodine?
Pretresali su svakoga. Vas posebno, gospodine Lafnan.
Tvrdim da ste vi tako temeljito pretresani
zbog ranijeg nasilnog ponašanja u sudnici.
Zar trenutno ne služite kaznu od četrnaest i po godina
zbog pokušaja otmice sudije?
Šesnaest i po godina, Džimi.
Čujem da ste koristili sačmaricu u tom pokušaju otmice. Tačno?
Da, bila mi je ispod sakoa. -Nadam se da sada nemate ništa.
Ne, kamo sreće da imam. -Verujem. U koga biste pucali? Ovog sudiju?
Ne, sada bih pucao u tebe.
Verujem vam. Za vas je ljudski život vrlo jeftin, zar ne?
Da, život nekih ljudi. -Baš sam vam mrzak, zar ne?
Ne, bože sačuvaj. Pozajmio sam ti to odelo koje imaš na sebi.
Vi ste mu pozajmili odelo? -Dabome. Znam ja da ovo nije
nadmetanje u modi, sudijo, ali da je obukao ono što je on hteo,
rebnuli biste mu dvadeset godina zbog lošeg ukusa.
Ja sam vaš prijatelj, zar ne? -Priča se da jesi.
Trenutno služite kaznu od 17 godina jer ste pokušali
da me oslobodite iz zatvora. Da li je to tačno? -Jeste.
A ipak ste sudu rekli da sam vas napao 20. Avgusta ujutro?
Da li je to tačno? -Jeste.
Zašto bih vas ja napao, gospodine Rid?
Sam bog zna šta se mota po tvojoj glavi, Džime.
Dakle, svi čija smo svedočenja danas čuli,
neki od njih su vaši prijatelji, svi oni lažu?
Samo su se udružili protiv zajedničkog neprijatelja.
Čak i vaši prijatelji? -Oni pogotovo.
Danas je naoružana policija opkolila sud Bransvik prilikom
slučaja vezanog za ozloglašenog zatvorenika Marka Brendona Rida.
Rid je svedočio tokom suđenja zatvoreniku Džejmsu Lafnanu.
Gledaj samo, Blu. Meni se sudi, a o njemu pišu sve novine.
Lepa ti je ova sličica, Džimi. Slatka sličica!
Kako si samo prepotentan!
Možeš da je staviš u pasoš. -Kretenu uobraženi!
Kit je lepo rekao. Biješ druge iz čista mira da bi stekao ime.
Jednog dana će napisati knjigu o meni, Džimi.
Kad ostariš i unuci te pitaju šta si radio u mladosti,
moći ćeš ponosno da kažeš da nisi mogao da ubiješ Marka Čopera Rida.
To će biti tvoj delić slave. -Ride, džukelo prokleta!
Čuješ li, Čoperu? Sada si gotov. Nemaš više nijednog prijatelja.
Misliš da me boli uvo za to?
Majku mu!
Ako biste se smilovali i prebacili me u "Sejl"
bio bih vam veoma zahvalan. "Džilong" je prava prljava rupa.
Mark, ti moraš da služiš kaznu pod maksimalnim obezbeđenjem.
Osuđen si zbog veoma ozbiljnog prestupa.
Mito ne dolazi u obzir? -Mark, nemoj da se šališ. -Ne šalim se.
Džimi i ja idemo na Vrhovni sud, dobićemo odštetu od pet hiljada.
Mark, mito ne dolazi u obzir. Nećemo te premestiti.
Ako ostanem ovde, gotov sam. -Žalim, ali šta se tu može.
Gospodine Bizli?
Gospodine Bizli.
Dobro. Danas odlazim iz bloka H. -Ne ideš ti nikud, Mark. -Je li?
Idemo!
Zar to ne može brže? -Da te manje boli. -Idiote.
Seci ljudski! Odseci ga!
Mark, šta to radiš, jebote? Pobogu!
Sad drugo.
Nećeš posle da me prebiješ? -Seci, bre, mlakonjo. Brže!
Zovi čuvara.
Šefe! -Moraš da zaustaviš krvarenje. Hladnom vodom.
Moraš pod tuš, u redu? -Sad razgovaraš sa mnom?
Šta sam sve učinio za tebe. Učinio sam te slavnim,
a ti mi ovako vraćaš.
Ne ljutim se, Džime. Samo si mi slomio srce.
Šta se dešava?
Čoper je odsekao sebi uši! -Neću izaći iz bloka H, je li?
Bukvalno ste uleteli i izneli me napolje. Pogledajte se.
Vodite ga. -Rekao sam da ću izaći, zar ne?
Gledaj ko odlazi, šefe.
Vodite ga! -Mogu da uzmem tvoje naočare za sunce, Čoperu?
Nije to ništa. Zašiće ih oni ponovo.
Zatvoreniku odsečene uši!
Gledaš mi uši, jel' da?
Nisi mislio na mene kad si ih odsekao, zar ne?
Nedostajala si mi, lutko. -Stvarno?
Izašao sam iz te priče. Uspeo sam kao glavni ulični borac i krimos.
Više nemam šta da dokazujem. Moraš da ideš napred ili propadaš.
Ne vredi gledati unazad. Moraš da ideš napred. -Daj mi ruku.
Nemoj time, lutko. -Ćuti. Daj ruku.
Znaš da to ne podnosim. -Da te malo podigne.
Čoveče!
Jesi li dobro?
Deluje li? Da proverim.
Nema više kriminala, je li?
Mark, ti si?
Izvini, tata. Probudio sam te. -Uđi, Mark.
Neću, samo ti spavaj, tata. -Ulazi. Deset godina si bio u zatvoru.
Što te nema čitav dan? -Polako, tata. Deluješ umorno.
Samo ti spavaj. -Ulazi i razgovaraj sa starim ocem.
Deset godina si bio u ćorci. Čekam te od jutros.
Ne sedaj tamo. Sedi ovde. Sedi u ovu fotelju.
Čekam te čitavog dana.
Može pivo? -Može.
Lepo je što si ponovo kod kuće, sine.
Živeli, ušonjo.
Lepa košulja, sine. -Sta joj fali?
Ništa, lepa je. Sviđa mi se. -Sviđa ti se?
Ima i muških modela?
Ne budi budala.
Pisao sam mami da izlazim.
Da li ti je odgovorila? -Nije. -Dabome da nije.
Čujem da je tvoj drug Džimi Lafnan na slobodi. -Taj debil.
Da, pobio je optužnicu. Mark, uvek sam ti govorio
da će ti dobrodušnost doći glave. -Gotov je, ćale. On je narkoman.
Ma nemoj? Tvoj drug.
Život mu se napokon osvetio. Svako na kraju mora da plati.
Jeste, mora da plati. Izbo te je po stomaku, a ti robijaš 10 godina.
"Mora da plati". Tvoj drug Džimi. Džimi Lafnan. Proklet bio...
Ne, lutko. Ti hodaš s te strane, a kavaljer do ulice. To je bonton.
Ma nemoj? Prvi put čujem. -Iz doba kad su postojale kočije,
a ulice nisu bile asfaltirane. Da te blato ne isprlja.
Tu sam da te zaštitim. -Stvarno? Hvala, dušo.
Gubi se. Blokiraš ulaz.
Čoperu!
Lepo je videti te napolju. -Pa gde si ti, Čoperu?
Sjajno izgledaš. -Tiše malo, momci. -Zašto?
Drago nam je što si izašao. -Skrećete pažnju na mene. -Izvini.
Danas sam izašao, jaka stvar. -Drago nam je što te vidimo.
Drago vam je što me vidite? -Da.
Lepo se provedite. -Lepo se provedite.
Zdravo, Čoperu. Čujem da si izašao.
Mora da se šališ? Zaboravio si me?
Ne, mora da se šališ!
Čoveče, Nevil. -Dabome. Pogodio si. Nevil Bartos.
Vidite, setio se. Dabome da jeste. Sta si to zaboravio, ortak?
Kako si, Neve? Dobro? -Sta misliš? Pogledaj oko sebe.
Osvrni se. Dabome da sam dobro.
Neve, u vezi sa tom tvojom nogom. Izvini. Grize me savest.
Stvarno me pogađa. -Ma pusti. Prošlo je deset godina.
Bilo pa prošlo. Zaboravi. Ja sam zaboravio. Ne brini.
Dobio sam odštetu kao žrtva. Plus, penziju. -Stvarno?
Veliku isplatu? A nisi mi ni piće poslao? Ni jedno "hvala"?
Ne, imaš pravo. Šta piješ? Poslaću ti celu bocu.
Šta je moje, tvoje je. Želi li tvoja devojka neko piće?
Šeri i kolu? -Seri i kolu, dobar izbor.
Nik, donesi im smesta piće. Bocu šerija i bocu koka-kole.
Za tebe? -Pivo. -I dva piva, Nik.
Pogledaj ga samo. Glumi ćopavost da bih ga sažaljevao.
Meni je delovao otvoreno, sasvim prirodno. -Normalno,
kad je otvoreno gledao u tebe. -Ne, Mark.
Prokleti bogalj. -Pusti to, Mark.
Zaboravi ga.
Dobro se snašao, zar ne? -Mark, pusti čoveka.
Ima to da sasečem u korenu. -Mark... nemoj...
Čuj, ne zameraš mi valjda još uvek zbog te noge? -Molim?
Ne ljutiš se još uvek zbog te noge? -Ma jok.
Ne znam da li se sećaš, Nevile, uperio sam ti sačmaru u glavu.
Predomislio sam se i spustio je ka kolenu, sećaš se? -Mani se toga.
Što si me izazivao kad sam držao sačmaricu? I to napunjenu!
Noga mi je dobro, u redu? Pa pogledaj me, ortak. Gledaj.
Na vrhu sam. Na vrhu, jebote. Vrati se devojci i opusti se.
Pusti nogu. Poslaću ti još jedno piće, važi?
Čop Čope, šta ima?
Ko je ovaj? -Pitao je da pripali.
Mani se toga, dušo. Ne brini.
Gledaj u mene ili pravo napred. Ne gledaj nikog drugog, jasno?
Što me udari?
Polazi, idemo. -Neću. Nosi se, Mark!
Uzmi prokletu jaknu. -Neću da idem! Pusti me, Mark!
Šta ti blejiš, ćopavi? -Ništa. -Nešto ti smeta, bogalju?
Ništa mi ne smeta. -Hoćeš da to okončamo? Hajde onda!
Žao mi je, lutko.
Ponekad odlepim, znaš?
Nije to lako, znaš. Uvek kada izađem, svi pilje u moje uši
i moje tetovaže. Pravio sam neke gluposti.
Neviđene gluposti. | sada imam gomilu neprijatelja.
Bolje da se skineš sa spida.
Pokušavam da se prisetim kada sam poslednji put
radio nešto normalno, znaš?
Stajao i gledao zalazak sunca, ili otišao u kafanu.
Ne mogu da odem u kafanu i popijem pivo kao čovek.
Ne mogu da odem u restoran i ručam kao čovek.
Moram da sedim leđima okrenut ka zidu, da bih imao preglednost.
Ničija nije gorela do zore.
Lutko...
Skupiću nam nešto love. Stići će mi nešto love.
Hoćeš da odemo u Tasmaniju i zajedno počnemo iznova?
Nemoj da se ljutiš, ali ipak bih radije ostala u bordelu.
Ne mogu da napustim taj posao. Pokušala sam.
Šta je bilo, dušo?
Ko je on?
Ne, dušo.
Da. Onaj prokleti Nevil Bartos, zar ne?
Nećeš valjda ponovo o tome?
Tebi govorim. Ko je on? -Dosta. Čupaš me.
Da li je to Nevil Bartos? -Pusti me. Pusti me, Mark.
Nevil Bartos. -Pusti me, bre! Pobogu.
Koji ti je moj? -Znao sam.
Samo mi reci, u redu? Sa kim se tucaš?
Mark, sa svima. Pa radim u javnoj kući.
Nisam na to mislio. Znaš na šta mislim. Sa kim se ljubiš?
Sa tobom. Vidiš? Tebe ljubim.
Dalje od mene ta usta kojima si ljubila kitu nekom Gancu.
Kakvi lepi izrazi. Nosi se, đubre debelo!
Šta hoćeš? -Ja sam, Mark. -Znam ko je. Sta hoćeš?
Otvori mi, lutko. -Neću, Mark. Sta hoćeš?
Šta hoćeš? -Izvini, lutko. Izvini. -Ma nemoj.
Ne želim da te vidim, Mark. -Volim te, lutkice.
Nemoj da se foliraš.
Moram da te vidim, Tanja. -Ne. Neću da ti otvorim. Kapiraš?
Hajde, Tanja, otvori mi. -Neću. -Da razgovaramo. -Sve znam.
Vidimo se. -Tanja!
Onda odlazim.
Odlazim, znaš.
Droljo prokleta!
Sranje! Marš napolje! -S kim to razgovaraš?
Halo? Ko je to? Ti si, Nevile? Prokleti pacove.
Tanja, polaziš sa mnom. -Nosi se, Mark. -Mark, izlazi iz kuće.
Kevo, nemoj da se mešaš. Neću joj ništa. -Mark!
Molim te ko boga! -Vidiš, plašiš svoju kevu.
Tanja, dolazi ovamo!
Dolazi 'vamo, Tanja!
Zašto? -Nemoj, Mark! -Zašto sa Nevilom? -Nosi se!
Kud baš s njim? Sve si pokvarila! Mirna, bre...
Pusti je, kumim te bogom! -Kevo, izlazi!
Vidi šta si uradila. Pogledaj šta si uradila!
Iznervirala si majku!
Totalno ste se razočarali u mene, zar ne? -Molim?
Verovatno ste čitali novinske članke, slušali priče na ulici
i imate u glavi određenu sliku o ludom Čoperu Ridu.
Sad mirno sedimo u ovom baru. Verovatno sam vas razočarao.
Šta to trabunjaš, Mark?
Ruku na srce, morao bih više da se potrudim, gospodine Dauni.
Ulice su pune krimosa koji se šećkaju kao da su bogom dani.
Zašto?
Znam da umete da zažmurite kada ja sprovodim pravdu, zar ne?
Zapravo, Mark, mi ne radimo na takav način.
Razumem, gospodine Dauni. Neke stvari navodno ne odobravate.
Nema tu ništa "navodno". Mi to ne odobravamo.
Razumem, gospodine Dauni.
Ko je?
Nik, vidi ko je.
Ko je? Ko je tamo?
Ja sam. -Šta hoćeš, jebote? -Je li Nevil tu?
Hej, Neve! Neve, izađi.
Šta ti hoćeš, do đavola? -Samo sam došao da se izvinim.
Kako si saznao moju adresu? -Nije bitno. Malo me je blam
zbog mog ispada pre neko veče. Došao sam da se lepo izvinim.
Ludače jedan. Stvarno imaš petlju kad si došao ovamo.
Nemoj ništa da izvodiš. Ovo je pristojan kraj. Nema ludiranja.
Jasno? -Otvori kapiju, Neve.
Pustiću te da uđeš, ali igraćeš po mojim pravilima.
Pa tvoja je kuća. Tvoja kuća. -I to prelepa kuća.
To poštujem, ortak. -Moraš da poštuješ.
Apsolutno poštujem. -Nik, zatvorio si drugu garažu? -Jesam.
Sigurno? -Ma jesam. -Baci pogled. -Ludilo.
Ko je car, a? Ko je car? -Lepota. -Ne bacaj opušak na travu.
Nik, podigni ga. Odnesi ga. -Nisam ga ja bacio.
Šta ste se zalepili za mene kao čičak? Nećete da me naguzite.
Idite u kuću i sipajte neko piće. Tornjajte se odavde.
To objašnjava tvoje ćopanje. -Molim? -Možeš da zaplivaš?
Žalim, nije dozvoljeno. Pogledaj moje bebice. Zar nisu božanstveni?
Ne smeš da ih nazivaš imenima na činijama. To su pseudonimi.
Šta reče? -Ne gledaj me tako. Ako dođe neka džukela da me opljačka
i pozove pse tim imenima, ima da ga rastrgnu.
Gledaj sad.
Nevile! Jesi li ti kršten?
Treba da te prijavim Društvu za zaštitu životinja, idiote.
Ne, ortak, oni baš vole spid. Psi tako uvek ostaju na oprezu.
Hajde da vidimo jesu li oni bizgovi sipali piće. Hodi.
Hej, Nik? Nevil je baš dobro snabdeven ovom robom, zar ne?
On drži sav spid u zapadnim predgrađima. -'Ajde!
Onda sigurno lepo živi.
Bi li malo love podelio sa mnom? -Mislim da ne bi.
Ko ga šiša? Moraće. Nevile?
Neve! -Molim?
Neve, čujem da hoćeš da mi daš nešto love. -Gde si to čuo?
Priča se. Mogu sad da uzmem, ako hoćeš. -Neko te je slagao.
Možda tebe lažu, Nevile. Platićeš to i drugom nogom.
Neve, koliko hoćeš da mi daš? -Za koga me ti smatraš, a?
Za koga? Ja sam Nevil Bartos. Sećaš se? Ili si prolupao, idiote?
Molim? -Za koga me ti smatraš?
Izvini, bio sam nepristojan? -Dabome da jesi, some glupi.
Ako ti je potrebna lova, idi pa zaradi. Sipaj mu piće, Nik.
I budi dobar. Dobar. Idiote jedan. Cu li ti šta budala kaže?
Hej, Nevile? -Pusti ga. -Samo ću da mu šetam po živcima.
Nevile, izvini, ortak. Gde si? Nevile?
Stvarno mi je žao. Čim malo popijem, izgubim kontrolu.
Tek sam izašao iz ćorke. Izvini. Uzeo sam nešto da me digne.
Ne znam za koga me smatiraš, ali stvarno si bio bezobrazan, znaš?
Ima da me poštuješ. Mnogo bezobrazan. Robo? -Bezobrazan.
Imaš pravo. Baš mi je neprijatno. Zao mi je. Neve... izvini.
Prihvatam izvinjenje. Batali to. Smiri se. Hoću da se opustim.
Sad ozbiljno, Neve. Kako stojiš s lovom? Malo sam dekintiran.
O čemu ti to, ortak?
O lovi.
Ovde nema love. Ovde nema love, jasno? Love nema. Robo? -Nema.
Znaš šta? Pokušaj da stigneš od te fotelje do vrata.
Mogu da te upucam od fotelje do vrata. Imaš toliko vremena
da mi doneseš lovu. Dajem ti 20 sekundi da doneseš lovu,
ili ću te ubiti na licu mesta. Jedan, dva, tri... -Nemam love.
Rekoh ti da nemam. Ušao si, dao sam ti piće. Koji ti je moj?
Sedi dole! Jedanaest, dvanaest... -Ljudski sam te dočekao.
Šta to radiš? Prestani da brojiš. -Osamnaest, devetnaest...
Šta uradi, pobogu? Smiri se. Nije ti on neprijatelj.
Sad jeste, zar ne? -Donesi neki peškir!
Pusti peškir. Donesite lovu.
Zaleđeno! Kad će ovo da se odmrzne, idiote? -Mnogo krvari.
Šta je bilo, Nevile? Puklo ti je slepo crevo? Ne budi mamina maza.
Daj, Čoperu. Moramo da ga vodimo u bolnicu.
Dakle, odveo si ga bolnicu? -Nisam ga vodio, do đavola.
Objasnite mi to. Zašto bih ustrelio tipa, bum, potom ga
ubacio u kola i odvezao u bolnicu jureći dvesta na sat?
Onda bolje da nisam ni pucao u njega. Dalje, to je uvreda.
Jesam li ja jedini tabadžija u državi koji obezbeđuje
zdravstvenu negu tim likovima? Ličim li ja na Marka Hitnu Pomoć?
Dobro, ko će da vozi?
Nemoj da kukaš. Dramiš zbog jedne rupice. Hoćeš metak u glavu, Neve?
Čoveče! Ulazi... -Čoperu, ne smeš tako sa ortacima.
Mrtav si, Čoperu. Hodaš sa jednom nogom u grobu!
Ulazi u kola, skote glupi.
U bolnicu, vozaču. Vozi.
On kaže da si ga odveo u bolnicu. -Razgovarali ste sa njim?
On tako priča po gradu.
Bolje razmislite o njegovim razlozima da priča takve stvari.
Zašto bi to rekao ako nije istina?
Otkud znam. Nisam ja psihijatar. -Mark, ovo nije za zezanje.
Čuli smo, a mene to stvarno nervira, čuli smo da pričaš
svima po gradu da imaš neki dogovor o zaštiti sa nama.
Da smo ti dali odrešene ruke da činiš zločine.
Ne. Gospodine Dauni, koješta. To je totalna budalaština.
Dabome da je budalaština. -Kad se ti narkosi okupe,
smisliće svakojake koještarije. -'Ajde? Druga koještarija glasi
da su naručili tvoje ubistvo. -Prokleta mafija. Kreteni.
Ko su oni, uopšte? Glupi vlasnici piljarnica.
Bolje da prodaju voće i povrće, a mene ostave na miru.
Da sam na tvom mestu, ne bih se šalio s tim.
Ne šalim se. Drhtim od straha.
Priča se da će pokušati da te skinu u klubu "Bodžengls".
Anastopulos i Bartos su otišli u Sidnej za vikend.
Jasno je da se ne šale. -Znate šta? Neka ostanu u Sidneju,
ti prokleti kicoši. Sjajno bi se uklopili.
Sidnejskog kriminalca vidiš na televiziji samo kad leži u blatu,
nakon što ga je ukokao ubica naručen iz Melburna.
Mark, zaista treba da shvatiš ozbiljno tu priču. -Shvatam je.
Takođe je pomenuto ime Džimija Lafnana. -Džimi Lafnan?
On je običan mlakonja. -Mi smo tako čuli. -Džimi Lafnan?
Sigurni ste? -Polazi, smesta!
Polazi već jednom.
Vrati ga u gaće. Vrati đoku u gaće, jebote!
Nosi se! Vrati ga u gaće! -Hoćeš da pogledaš? -Neću, bre.
Otvori. Verovatno je tvoj tupavi ortak Markus.
Otvori ti, već si ustala. -Ustani i otvori prokleta vrata.
Nosi se. Koja si ti lenčuga.
Ko je? -Mark. -Koji Mark? -Čoper.
Zašto si došao ovde?
Čuj, Džime, sva naša trvenja ostala su u prošlosti.
Ove glasine koje kruže obična su lupetanja.
Otvori mi. Hoću da se ispričamo. -Kakve glasine?
Da ću da te ukantam. --To nisam čuo. -Nije istina.
Samo mi otvori, važi?
Neću da ti otvorim. Deca su mi tu. Uplašio bi ih čovek bez ušiju.
Kapiram. -Nemoj da se ljutiš. -Nema veze. -Ko je?
Džime, otvori mi. Da se lepo ispričamo.
Hajde, ortak. Pa ne ujedam. -Dobro.
Sačekaj. Skloni se.
Naoružan si? -Dabome da jesam. Gomila jajara hoće da me ubije.
Ne smem da se maknem bez oružja. -Dobro, daj oružje ovamo
ili neću te da pustim. Prvo mi dodaj oružje.
Uzela si?
Štapin dinamita, lepo bogami. To je sve? -Ima još jedan.
To je sve? -Jeste. -Lep damski pištolj. -Znam te.
Jeste ženski pištolj, ali može odlično da posluži.
Mark, moja verenica Mendi. -Zdravo, Mendi.
Verenica? Bolje je što pre vodi pred oltar. Beba samo što nije.
Jeste, Džimi. -Zdravo!
Sisaš prst, malena. -Sedi tamo. Skuvaću vam čaj.
Fina gajba, ortak. Elegantna. Ko kaže da se zločin ne isplati?
Vidi ovaj lepi pištolj. -Sad imaš i porodicu, Džime.
Kćerkicu. Zdravo! Slatke su. Nikad ne bih mogao da imam porodicu.
To uvek mogu da upotrebe protiv tebe, ako me razumeš.
Nisam hteo da zvučim preteći, ali znaš? Sve u redu, srećo?
Zašto nema uši? -Zašto nemam uši? Kod tebe nema cile-mile, a?
Mendi, vodi Šezi na spavanje. Budi se. Hajde, malecka. Polazi.
Evo. -Vreme je za spavanje. -Neću da spavam. -Ne ti, Šezi.
Šezi mora na spavanje. Vodi je u krevet.
Laku noć, Šaza! Vidimo se, Šezi! Vodi mamu na spavanje.
Doneću ti pampers, srećo. -Vidimo se, Šezi! Laku noć!
Kaži "laku noć, čika Čope". -Laku noć, Šaza!
Džime, stvarno si se dočekao... na kolena, zar ne?
Mark, zašto si došao? -Ne mogu da obiđem ortaka?
Bili smo najbolji drugovi.
Džimi, imam par pitanja za tebe. Tako je.
Prvo pitanje glasi:
Imaš li nešto da mi kažeš?
Nemam.
Nemaš ništa da mi kažeš?
Ne, ortak.
Zaboraviću sve što se zbilo u prošlosti ako sada nema ničega
što bi trebalo da znam.
Nema.
Nisi kivan na mene? -Nisam. Sve je to davna prošlost.
Nema ništa skorašnje? Nema nekih novih zamerki? -Nema novih.
Odlično.
A sada drugo pitanje: da li si trenutno zaposlen?
Bože sačuvaj.
Koliko droge uzimaš?
Sve je pod kontrolom.
Prokleti blok H. -Džimi Lafnane, jedino što si ti kontrolisao,
bila je drška noža kada bi se ponekad našao u sosu, zar ne?
Nož u starog Čop Čopa.
Džimi, čuj, hoću da ti pokažem nešto. Ako se to pročuje,
život će mi biti ugrožen, a ti ćeš da pogineš, jasno?
Pogledaj. Potreban mi je saradnik. Pogodi za koga sada radim.
Pogodi. Probaj da pogodiš.
Jebote... -Greška. Počinje na "p".
Amanda Dankan.
Amanda Dankan? -Za pandure?
Dali su mi zeleno svetlo. Baci pogled.
Pokvareni Dik Dauni. Liči na knjigovođu, ali je pravi gad.
Super Stiv Kumi. Čuvaj se, Super Stive.
Čuo si da je Nevilu Bartosu puklo slepo crevo? -Jesam.
To sam bio ja i momci u plavom. Dauni je vozio prokleta kola.
A ti si ga odvezao u bolnicu. -Nisam ga ja vozio tamo!
Zar ti ličiim na Majku Terezu?
Poznaješ ga, je li?
Koga? -Kako koga? Nevila.
Šta stojiš tu, njuškalo? -Ja ovde živim, jebote!
Ne smete o tome da pričate ovde! Deca su nam tu! -Idi peri sudove.
Zaveži, bre!
Nemoj da ulaziš dok razgovaramo o biznisu, u redu? -O "biznisu".
Nešto vam ne vidim aktovke.
Dakle, nemaš ništa da mi kažeš, Džime? -Ne, ortak.
Ništa o mom naručenom ubistvu? -Naručeno ih je desetak.
Izgleda da su Nevil Bartos, Nik Anastopulos i ostali kumovi
naručili moje ubistvo. -Ne znam ništa o tome.
'Ajde? Ja sam čuo da je to povereno tebi.
Ko prvi devojci, njemu devojka. -Nemoj. Nemoj, ortak...
Ne budi paranoičan. -To ne znači da mi ubice nisu za petama.
„Mark, tu su mi deca. -Čope, on te stvarno voli!
Mnogo te ceni. Nikad ne bi pokušao tebe da ukanta!
Dabome da bi. -Onda lepo pucaj! Ubij me pred decom. -Ne, Čoperu!
Hajde, čikam te! Ubij me pred decom. Sta čekaš, kretenu?
Izvini, Džime.
Nisam hteo da te prepadnem.
Moraš da se smiriš, da spustiš loptu. Otputuj negde.
Potežeš i na senke. -Bla, bla, bla.
Pogledaj na šta ti ličiš. Toneš, Džime. A imaš decu. Evo ti.
Sredi stan, kupi nešto deci. Ne možeš ovako da živiš.
Uzmi, Džime. Majka je narkoman, zaboga. Ta lova nije za drogu.
Džime, ne lupaj vratima. Deca spavaju! Spavala su.
Koga zoveš? -Presvuci se. Izlazimo. -Kuda? Nemamo love.
Kuda idemo? -Samo se presvuci. Izlazimo.
Donesi mi pištolj i jaknu. Idemo. -Kuda to idemo, pobogu?
Jedan je noću. Bolje da imaš dobar razlog. -Nevile, Lafnan ovde.
Džimi. -Da, upravo je otišao. -Je li? -Malopre je izašao.
Kuda je otišao? -U "Bodžengls". -Poslaću Markusa.
"Bodžengls", strava. Idem po jaknu.
Glupi Nevil Bartos. Ne bi mogao da skine ni penu sa kapućina.
Kaže da si dvoličan. -Nisam dvoličan, jebote.
Svuda se priča da radiš za pandure.
Ko to kaže? -Svi pričaju o tome.
Razmisli s kojim razlogom ljudi to govore. Nisam omiljen, lane.
Znate li da je javna tajna da vam odajem informacije?
Misliš da mi širimo tu priču? Naškodili bismo sami sebi.
Volim nasmešene ljude, gospodine Dauni, a i vi ste mi dragi,
ali sam ekspert za manipulaciju. Postaviću svoje zamke
i otkriti ko je pustio jezik.
Čoperu.
Zdravo. -Milo mi je što te vidim, prijatelju. Hoćeš piće?
Ne treba, hvala. -Da te častim. Platiću ti deset piva.
Posle, važi? -Nećeš da zaboraviš? -Hvala.
Ako hoćeš piće, potraži me.
Ko je ovaj? -Koji od njih?
Onaj Ciga za šankom. -Semi Turčin. -'Ajde?
Zanima te ima li ona drugarice? -Žene me vole zbog velike kite.
Šta me stalno pipkaš? Da nisi homoseksualac?
Šta se plašiš? Nisam te pipao. -Ne plašim se. Ne pipaj me, pederu.
Gde su ti kola? -Tamo gore. -Koja su?
Još napred. -Gde?
Jel' to pištolj? -Jeste, i uperen je u tebe.
Iz koje si ti ekipe? -Sta?
Iz koje si... ti... ekipe? -Ekipe? "Železnik".
Još me zajebavaš? -Da, ortak.
Zašto si me izveo ovamo? -Molim?
Ne, Čope, ti si izveo mene.
Stvarno si dobar, zar ne? -Dobar sam. Ja sam ti prijatelj.
Vajni si mi ti prijatelj kad me dovodiš ovamo usred noći. Zašto?
Jebi se!
Šta? Šta to znači? -Hoćeš na engleskom?
Na engleskom. Ovo je Australija. -Jebi se! Eto ti engleski.
Jesi li dobro?
Čoveče. Daj da vidim. -Jebi se, pederu! -Sranje.
Dobro si? Stvarno mi je žao.
Džimi! Džimi!
Džimi! Džimi!!
Onaj prokleti ludak maločas ubi čoveka. Pucao mu u oko!
Kog čoveka? -Ne izgovaraj mi ime! -Kog čoveka? -Ne znam, Markuse!
Nikad te nisam marila! Pusti me u kola! -Smiri se.
Kog čoveka? -Otvori mi vrata.
Trebalo je da mi pomogneš! -O'ladi više!
Taj lik se zalepio za mene čitave večeri, stavio mi ruku na rame,
častio me pićem, častio i častio. Čitavo veče se nije odvajao.
Nisam ga poznavao. Nemam pojma ko je. Znate me,
ne družim se sa tamnoputim građanima, valjda je Turčin.
Ionako imam dovoljno problema. -Nastavi.
Hteo je da mi proda pištolj. Da je oružje napolju u kolima.
Nisam imao žutu banku, ali ni on nije imao dozvolu za trgovinu.
Pomislih, ako hoće da mi proda pištolj, lepo ću da ga maznem.
Izađemo. Stalno me nagovara da izađemo na parking.
Izašao si napolje sa njim? -Jesam.
Evo kako je bilo... Izašli smo na parking. Klub ima dva parkinga.
Krenuo sam ka glavnom, a on me zaustavi. Kaže...
Ne, Čoperu. Ovamo. Ovde sam parkirao. Sa strane.
Mnogo oružja. Odličnog i jeftinog. --To mi već beše sumnjivo.
Taj parking nije osvetljen. Ne vidi se prst pred okom.
Krenuo sam za njim... on je zastao... okrenuo se...
i gledao preko mog ramena.
Prokleti skot proverava ima li svedoka.
Najednom se okrene i kaže:-Stani. Čoperu, imaš pištolj? Imaš?
Krenuo je ka meni:"Imaš pištolj? Imaš?" Na to ću ja:
Imam pištolj. -Kakav? -Kaže on. -Kakav? Kakav pištolj?
Pokaži mi, molim. -"Pokaži mi prokleti pištolj."
Baš je zapeo da vidi moj pištolj. Bio mi je napred za pojasom.
Podigao sam jaknu, pogledao ka pištolju a taj pacov munjevito
dograbi moj pištolj, izvuče ga i uperi meni u glavu.
Pritiskao je okidač "klik-klik", ali pištolj nije opalio.
To je automatik kalibra .32. I vi odlično znate,
ako se ne otkoči, neće da opali. Neupotrebljiv je. Možeš
da pritiskaš okidač sto puta, ali neće opaliti. -Shvatam.
Šta se onda dogodilo? -Uperio mi je pištolj u glavu i škljocao...
Imao sam sačmaricu .410 pozadi za pojasom. Izvadio sam je.
To je kratka sačmarica. A on škljoca li škljoca.
Pomislih:"Za par sekundi će ukapirati da treba da otkoči."
Izvukao sam sačmaricu i opalio.
To je to.
Samo se srušio.
Mark, koju igru igraš? Ovo je opet neka tvoja zamka?
Kako to mislite? -Ti nas proveravaš?
Da vidiš hoćemo li odjuriti u Ubistva da te prijavimo?
Šta? -Znamo da ti nisi ubio Turčina.
Upravo vam rekoh da jesam. -Uhvatili su krivca.
Kakvog krivca? Ja sam ga ubio. -Oni iz Ubistva su ga našli.
Čak su pronašli oružje ubistva. -Kakvo oružje? -Sačmaricu .410.
Da, ovu sačmaricu .410. -Skloni je, Mark.
To je sačmarica .410 kakvih ima na stotine. Nije pravo oružje.
Nećete ovo?
Njime je izvršeno ubistvo! -Skloni pušku. -Nosite u laboratoriju!
Otkad duvaš? -Duvam? Ovde jedino ti duvaš.
Gde su tragovi baruta? Pogledaj. Prolupao si.
Nikad u životu me nisu ovako uvredili kao vi sada.
Sedim i priznajem ubistvo, znam vas sto godina,
a vi ste toliko bezočni da dovedete ovu budalu...
Objasni čoveku. -I smatrate me idiotom.
Ortak, ti si rođeni lažov. Prosto.
Maločas rekoše na TV da je neko ubijen u "Bodženglsu".
Mislio sam da si ti.
Da sam ja, ne bih sad stajao ovde, zar ne?
Nekad sam bio čuveni Čoper Rid, a sad neće ni da me uhapse.
Ti si to uradio?
Zar bih učinio tako nešto? -Tako te volim. Imaš kefalo.
Nakon istrage od dve nedelje, balvani me napokon uhapsiše.
Ispalo je da je Mendi Kerol bila pred klubom one noći.
Pratila je mene i Semija do parkinga i sve je videla.
Kada je taj čovek ubijen ja sam videla...
nekakav bljesak na njegovom licu, žute boje.
Znate kad ispalite pištolj pa se vidi bljesak?
Da li ste videli pištolj u rukama tog Turčina?
Turčin je samo stajao. Ruke su mu bile prazne.
Nije imao pištolj. Samo je 'ladno stajao.
'Ladno stajao? -Da.
Svedočila je protiv mene, da sam hladnokrvno ubio Turčina.
A šta je ona radila u osmom mesecu trudnoće, skroz naduvana,
ispred "Bodženglsa" u šest ujutro?
Džimi će biti sa momcima u kolima. Ti dovedi metu. Proslavićeš se.
Rekli su da su sve utanačili. Da su sve razradili,
ali kad sam izašao napolje, ostavili su me na cedilu.
Dogovor je bio pravi. Nije bilo zezanje,
ali budala ga je odvela na pogrešan parking.
"Luda deca", to je bio čitav Čoperov komentar.
A siroti Semi izgubi glavu.
Neviđeni idioti. Mogao sam da mu pucam u oba kolena
i odigram partiju tablića dok se ti mentoli nisu opasauljili.
Želim da zahvalim svojoj ekipi pravnika na njihovoj revnosti.
Advokatu Petu Hatonu, pravnom savetniku Morisu Džefriju
i pravobraniocu Damijenu Kolinsu. Njihov vrhunsko poznavanje prava
pomoglo mi je da pobijem optužbu. Zaista sam ushićen.
Pobio sam optužbu za ubistvo izvlačeći se na samoodbranu,
ali sam dobio pet godina za zlonamerno ranjavanje
i još nekoliko nestašluka.
Ne bih da spuštam sebi, ali ubistvo Semija Turčina
u klubu "Bodžengls" bio je najdosadniji slučaj ubistva
u istoriji australijskog kriminala. Ne znam zašto,
ali ljudi mi šalju pisma iz čitavog sveta i fotografije
na kojima su silni čudaci išli da se slikaju ispred kluba.
Ovo je pismo šerifa okruga Sparks u Nevadi, koji me zove da dođem.
Ne znam zašto idu i slikaju se tamo. Južnoafrički kamperi...
ovaj otkačeni homoseksualac. Kako je ovaj upao tu?
Domaćice... neke ćuskije, mladi ambiciozni kriminalci...
otkačene dame u donjem vešu... Da ne poverujete.
Stari Čop Čop daje svoj doprinos broju turista u Australiji.
Dobra riba, Čoperu. -Da, piše protestna pisma guverneru.
Zar ne, šefe? -Čoperu, kad bi meni pala šaka
tek onda bi se razbila od pisanja. -Ma nemoj, Baki?
Mogu da predstavim mog ortaka Bakija? Okreni kameru ka njemu.
Baki, hodi. Evo i mladog Bakija. Pokaži joj tetovažu.
"King Kong". Zašto ta tetovaža? Gledaj. Imitira mene. Bedno.
Ako hoćeš da imitiraš Čop Čopa, odseci uši, jebote. Izvinite.
Seci uši. Gubi se. Došli su zbog mene. Briši.
Okreni kameru ka meni. Pusti Bakija. Snimaj mene.
Šta je sad ovo? Nemam čitav dan. Nastavite snimanje.
Kako biste sada opisali sebe? -Ja sam običan čovek.
Dobar čovek koji nema sreće.
Meni se čini da baš imate sreće. Napisali ste bestseler. -Znam.
A ne znam pravopis. Oni siroti učenjaci i diplomci
ubiše se trudeći se da napišu neko nazovi umetničko delo,
a čovek koji sedi u zatvoru i ne zna pravopis napisa bestseler.
Prodato je dvesta pedeset hiljada primeraka. Ide kao alva.
I pišem novi. I ne znam pravopis! Ja sam polupismen!
Mora da me mrze iz dna duše.
„Sve ste snimili? -Da, hvala. -Sta veliš? Čeka nas nagrada?
Miro Adanjo Polak, čuvaj se.
Možemo vam poslati nemontiranu verziju pre emitovanja. -Neka.
Ionako bi moje reči delovale bezveze. Sigurno će mi se dopasti.
Ispašće baš kako sam želeo. -Apsolutno. -Biće sjajno, a?
Hoće.
"On je najomraženiji kriminalac Australije."
Ovaj samoproklamovani komandos koji je zastrašivao, mučio i ubio
nekoliko desetina narkodilera i pljačkaša na ulicama Melburna.
On je naravno Mark Brendon 'Čoper' Rid.
Takođe je autor bestselera." -A ne znam pravopis!
"Rene Brek je otišla u zatvor da snimi ovaj eksluzivni intervju."
Mark Rid tvrdi da je počinio 19 ubistava, ali je optužen
samo za jedno, i oslobođen.
Svejedno, ipak je veliki broj godina proveo iza rešetaka,
a ostatak na ulici, uklanjajući kako kaže 'ljudski šljam'.
Zaista ste ljudima odsecali nožne prste? -Časna reč.
Koristio sam makaze za Žicu. Odlične su. Oni to obožavaju.
Obožavaju? -Doduše, ne prija im, mnogo vrište, ali meni se sviđa.
Da, dopadalo mi se da im odsecam nožne prste.
Zašto vam se tačno to dopadalo? -Pa znaš, kako lepo otpadnu.
Dakle, imate novca i ubićete ih. Kada ćete da se smirite?
Kada shvate da im se crno piše? -Kada im kažem:'Dao si mi lovu,
bio si drug, stvarno se izvinjavam ali moram da te ubijem.'
Zaista si uradio sve to što si... -Sta? -Sto pričaš na televiziji.
Nego. Znaš ti mene. Ne dozvoljavam da istina pokvari dobru priču.
"Možeš da dođeš i da pogledaš. -Ja volim moje nožne prste
i želim da ih zadržim. -Imaš lepo stopalo. -Hvala."
Neverovatno. Nasmešiš joj se, i ona se sva istopi.
"Bila je to Rene Brek iz zatvora 'Pentridž'. Imam predosećaj
"da ćemo još čuti o Marku Brendonu 'Čoperu' Ridu." -Dabome da hoćete!
"Moram da istaknem da Čoper Rid nije dobio novac za ovaj intervju.
Naša emisija ne plaća kriminalcima."
Da čujem dalje. Još, još. Kuda ideš? Sta se tamo zbiva?
To je sve? Nema više? -Pa koliko bi ti hteo?
To je televizijska stanica. Moraju da ubace reklame.
To je sjajna reklama, ako mene pitaš.
Koliko sam ja ovim dobio? -Mnogo, ortak. Mnogo.
Zašto da mi plaćaju kad me emituju u udarnom terminu?
Ovo jeste udarni termin.
Bio sam dobar, zar ne? -Jesi.
Delovao sam pametno, ali... ali nemilosrdno.
Moramo da radimo.
Imaš pljuge? -Imam, hvala. -Čokoladice?
Vidimo se onda.
Moramo da zatvorimo vrata, Mark. -Nema problema.
Preuzeto sa www.titlovi.com