Det sista vi behöver är en restaurang till, dessutom är den italiensk.
Dörren bredvid. Fiona säger: "Ingen fara, vi blir goda grannar."
"Vi kan göra i ordning trottoaren." Den har sett ut så där i hundra år.
-Vilka är de? -Några killar från East Side.
Deras ställe har gjort succé. Nu vill de invadera Tribeca.
-Kan du stämma dem? -Kan vi det?
Nej, det är ett fritt land också i Tribeca.
-Vi kan skicka Svart och Blå på dem. -Komma hit och sabba våra affärer.
Svart och Blå? Vad hände med alla fina gangsternamn?
Som Charlie Örat.
Joey Pagadonis. Honom kände jag.
Andy Provolone. Frankie Hårdballe.
-Skiten som använde cologne jämt? -Tony Cologne.
Det var Agua Velva. Man kände lukten på en mils avstånd.
Nicky Ögonbryn, då?
Jag kände Nicky mycket väl. Han gillade dig också.
-Gillar ni maten? -Toppen. Udo gör ett bra jobb.
-Berätta för honom. -Det här har Duncan lagat.
Enrico, kom igen. Det skulle vara så bra. Ta jobbet.
-Åt några gnällspikar? -Alla gnäller i New York.
Jag är inte maître d' längre. Och din son gör att jag känner mig gammal.
-För helvete, ta jobbet. -Vem är du rädd för?
Jag är trött. Vi har gjort samma sak i 25 år. Det är dags att lägga av.
Jag har en del idéer. Vi startar en webbsida.
Vi kallar den "BookmakersAreUs.com"
Enrico, vi lägger av. De här killarna är inte de smartaste i kvarteret.
De är inte trevliga. Låt dem ta över bookmakingen.
Ge dem lillfingret, så tar de hela handen. Sen vill de ha restaurangen.
Aldrig restaurangen.
-Jag måste sticka. -Vart ska du?
-Jag ska hämta Lucy i skolan. -Tänk på Lucy och Natalie.
Tänk på..."BookmakersAreUs.com".
Stick härifrån!
"BookmakersAreUs.com." -Det fastnar.
-Nu har jag dig, morfar. -Ja, det har du.
Kom då, morfar.
-Vet ni var Lucy bor? -Ja, hon och Kathy har musik ihop.
-Morfar, vart ska du? -Jag måste gå.
Jag kom på en sak jag ska göra. Gå hem med Katherine och...Adrian.
-Men vi ska väl gå till Maria? -Ja, det lovar jag.
Jag älskar dig. -Tack för hjälpen. Se till att hon kommer hem.
Varför sticker inte ni idioter tillbaka till Queens?
Lämna oss i fred.
-Kan du identifiera honom? -Enrico. Det är Enrico Clemente.
-Ålder? -59.
Två veckor före jul.
-Var inte han din kompanjon? -Det vet du att han var. Fler frågor?
Natalie, det är Louis.
Har du hört nåt?
-Jag är så ledsen. -Jag visste det.
-Hej, grabbar. -Hej, Nicole. Läget?
Byt skjorta. Kemtvätten får du betala med dricksen.
Specialrätterna i kväll är "Pere, robiola e speck".
Grillat päron med robiolaost, proscuitto och gul tomatdressing.
"Panelle". Kikärter, getost med sauterad skogssvamp, sallad...
-Förlåt. -Snabba på!
"Fusilli con melanzane." Pasta med aubergine, tomat...
-..."ricotta salata. Manicaretti"... -"Ricotta"!
-"Manicaretti alla crema di funghi." -"Manicaretti"! Det här är hädelse.
"Manicaretti alla crema di funghi"...
-"Crema di funghi"! -..."crema di funghi, asiago, ricotta"...
-"Ricotta"! -...och pasta med svampsås.
Vad är det här?
-Nå? -"Tonno al rovere."
-Lättgrillad tonfisk... -...med palsternackmos.
Gul och röd tomatgelé. "Galetto", ungtupp med puré på favabönor."
-"Vitello"... -"Kalvkotlett med savojkål." -Nino!
Skogssvamp med vår specialitet "branzino".
"Havsabborre med fänkål, svarta oliver och rödvin."
Nå, vad önskas?
Två glas rött och en cola light!
-Vad hackar du? -Gräslök. Till kalven, tror jag.
De är ojämnt hackade. De ska vara exakt lika stora. Jag ska visa dig.
Kniven är slö. Är den din?
Du har fått sparken. Ut, innan du skär fingrarna av dig.
Det här köket är ingen tillflyktsort för värstingar. Har nån sett Duncan?
-Du tar varmköket. -Jag gör sallad.
Du har tre svar att välja på: "Ja, chef. Nej, chef. Jag vet inte, chef."
-Du jobbar i varmköket. -Ja, chef.
Tack.
-Jag sätter mig i baren. -Gör det.
Ursäkta.
-Vad önskas? -En pisco sour, kanske.
-Trevlig drink, men den har vi inte. -Bourbon och soda.
-Kan jag äta nåt här i baren? -Visst.
Om ni vill ha någon specialitet, säg till kyparen.
Med is?
-Jag måste få tala med dig. -Om vad?
-Jag behöver pengar. -Till vad?
Till en ny mixer, och jag måste betala några av killarna.
-Vilka då? -Gabriel och några latinos.
Naturligtvis. Varför skulle det vara italienare i ett italienskt kök?
-Okej, du får pengarna. -Varför ska jag tigga hos Gudfadern?
Att vara stjärna är hårt. Snart är stället ditt, och du gör vad du vill.
-När? -När du slutar fråga.
-Mr Cropa, önsks något från köket? -Nej, Marti. Jag väntar lite, tack.
-Vad sa du? -Du borde hålla dig till bookmaking.
Jag hade den här restaurangen innan du föddes, och det är mina pengar.
Folk kommer hit tack vare maten, inte för att det är ditt ställe.
Nu ska vi se... "Carpaccio på blåfisk med blodapelsinjuice."
"Risotto på pumpa med kastanjer."
"Kanin piemontese, vinsås med choklad."
-Kallar du den här skiten mat? -Det är för kritikerna.
Din mor lagade inte mat för kritiker. Enkelt, elegant. En himmelsk doft.
Du är affärsman. Här är jämt fullt.
Han knullar en läskig matkritiker och stället är inne.
-Du fattar inte att de älskar maten. -Mat? De vet inte vad mat är.
Ge dem en köttbulle och de tror att det är ett miniatyrbowlingklot.
Jag vill ha mat! Det här går inte att äta.
Jag behöver nåt... Vad? Nåt närande.
-Traditionell mat. -Ja, med substans.
Nåt som smakar och luktar gott. Var i helvete är Duncan?
Jag går nu. Vi gör inte köttbullar här längre.
Tomaterna luktar bränt.
Sätt i gång och jobba!
-Gick din kille in etta? -Ja, men inte din.
Var Nicole här i dag?
Var Nicole här?
Jag kommer!
-Kom igen, grabbar! -Det är snart klart.
Vad är det som luktar?
-Vad är det som luktar? -Jag stinker.
Korv och paprika står inte på min meny!
-Läget? Förlåt att jag var sen. -Ännu en gång.
-Jag gör en liten rätt... -Till min far.
Bränn inte korven.
-Var i helvete är oreganon? -Skynda på! Vi är fullbokade.
-Vad fan gör du här? -Jag jobbar i varmköket.
-Var är Nino? -Kvällens första olycksfall.
-Ge inte nån sparken när vi har fullt. -Jag ändrade mig.
Musslorna är klara...
Min oregano är borta. Vet du vad fransmännen säger? "Mis en place."
Risotton här, pastan här, korven där, oljan längst fram.
-Oljan längst fram! Förstått? -Jag tror det.
När det är bråttom måste man veta var allt står.
Allt förutom misshandel. Du är fullständigt väck.
Den här herrklubben är så macho. Var är min carpaccio?
Duncan, ta ut det där snusket härifrån!
Jag köpte korven på Spargelli's.
Han hälsar, och han tycker att det är för sorgligt med Enrico.
-Hur är det i köket? -Bra.
-Udo kör sin lilla maktgrej. -Sätt dig.
Tack, Marti.
Du ringde inte din mamma. En riktig karl tar hand om sin familj.
Mamma mår bra. Jag ringer när jag kan.
Det här är så gott.
-Jag gillar matchen på Garden. -Post tippar minus åtta för S:t Johns.
Glöm det! Hur ofta har jag sagt att jag inte sköter dina vad.
Dessutom blir allt du rör vid bara skit, utom de här korvarna.
Louis, matchen börjar om en kvart.
Om jag tog din lön i tio år framåt, skulle du ändå stå i skuld till mig.
Du satsar, du förlorar, jag betalar. Vad är det för mening med det?
-Hur mycket är du skyldig? -Dig eller de andra?
Jag vet vad du är skyldig mig.
Sex och ett halvt tusen. Svart och Blå.
Svart och Blå... Du betalade dem inte. De var och sökte dig.
Tyvärr hittade de Enrico.
-Du vet att de dödade honom. -Det där vet du inte säkert.
Det stämmer, precis som du inte vet hur det går i matchen i kväll.
Louis, jag behöver det här vadet.
Det gör inte jag. Inte du heller.
Duncan, spela inte på den matchen.
-Dunc här. Vad har du på Garden? -John's, minus åtta.
Jag satsar på S:t John's. Dubbla det jag är skyldig.
-Jag vet att det gäller mitt liv. -Vi kommer och äter i kväll.
-Hur fick ni bord? -Jag måste sluta. Det ringer.
Helvete!
De har grabbar på främre linjen. De måste skjuta 45, 50%.
Om jäveln vid bord 56 petar på mig igen, sticker jag kniven i honom.
Vi har en del galningar här i kväll. Nån vill ha fisksoppa med gräddsås.
-Vi har reserverat bord. -Namnet?
-Nero ed Azzuro. -Ursäkta?
Visa oss till vårt bord, när det är okej med ägaren.
Här kommer de.
-Duncan är väl här i kväll? -Vilken Duncan?
När jag ställer en fråga, ger du mig ett sanningsenligt svar.
Duncan är här i kväll, eller hur?
Jag ska se om Duncan står med på tjänstgöringslistan.
Jag älskar din kostym.
Att snuten inte kan sätta dit de jävlarna.
Leo, kul att ses.
-Louis. -Fint ställe.
Om ni inte hittar vad ni önskar på menyn, ordnar köket något annat.
Kom över en stund om du får tid.
Vad sa han på italienska?
Han sa att det ser ut som Italien här. Den fete jäveln.
Vad gör du med radion? Det kommer att kosta dig en arm.
Jag vill tala med damen där.
-Ursäkta, miss Chang. -Mr Fitzgerald!
-Vi har väntat i 25 minuter. -Bordet är klart.
-Varför tog det så lång tid? -Jag ber om ursäkt.
-Det här är ju löjligt. -Förlåt, det är vansinnigt i kväll.
-En ursäkt räcker inte. -Förlåt.
-Kanske...vin. -Ni ska få en underbar måltid.
Kanske en flaska... -Joseph, sätt dig här.
En flaska Brunello di Montalcino -91. Med hälsningar från mr Cropa.
Naturligtvis.
-Snabbt, eftersom vi väntat så länge. -Jag vet.
Jag vill ha den nu.
Nyss trodde jag inte att jag skulle klara kvällen. Ge mig bord 32.
-Så vackert. -Ska man äta det, eller knulla det?
Tittar du på tavlor på restauranger?
Tittar du på ostbrickor på gallerier?
-Sätt dig. -Jag står hellre.
-Ni fick fel maträtt. -Ingen fara.
-Så ska det se ut. -Doftar underbart.
-Hur är det? -Betjäningen är långsam.
-Men vi är förstås inte välkomna. -Ni är välkomna. Jag bjöd hit er...
...för att njuta av den ovanliga mat min son är så stolt över.
Ge mig linguini med musslor i vit sås.
Jag är inte mycket för det här "nouvelle cuisine".
Inte du heller, har jag hört.
Det är därför du har kvar Duncan. Han tar hand om dig.
-Som ni tar hand om honom. -Du stängde dörren för honom.
Låt inte honom spela. Han är spelmissbrukare.
Han behöver hjälp, inte en bookmaker till.
-Kan jag ta den? -Den är till bord 40.
Killen hittar inte en vinnare om så hans liv hänger på det.
Vilket det gör.
Bad min kompanjon er dra åt helvete?
Något litet att börja med med hälsningar från mr Cropa.
-Kan man snacka här? -Här lyssnar folk bara på sig själva.
-Det är för stökigt. Vi går en sväng. -Vi kan snacka där nere.
Jag gillar en karl som gillar att äta.
Privata samtal sköter jag helst utanför toaletten.
Det är mycket folk här i kväll.
-Är det likadant jämt? -Ja, veckans alla dagar.
Restauranger ger väl mycket kontanter.
De flesta betalar med kort, men visst, en del kontanter.
Vad kan ett sånt här ställe ge på ett år?
Det får du fråga min revisor Gary.
Om vi säger tre och en halv miljoner och du tar 20 procent.
Det blir 700 000. En fin liten summa.
Räknade du ut det i huvudet? Är du matematiker?
-Bär du mikrofon? -Jag skulle just fråga dig detsamma.
Jag ska tala klarspråk. Min svåger och jag ska starta nåt eget.
Jag ser mig omkring och tänker: "Det här vore en bra början."
Tänkte du det under resan från Queens eller kom du på det nu?
Jag ska göra det enkelt för dig. Jag erbjuder mig att bli delägare.
-Jag hade en kompanjon. -Gigi. De brukar kalla dig det, va?
Min fru och Enrico kallade mig det.
Gigi, Luigi, eller vad fan du heter.
Oroa dig inte. Vi blir bra kompanjoner.
Jag bjöd hit er för att tala om bookmaking, inte om restaurangen.
Jag vill prata om nåt större än så.
Ett affärsförslag, som du kan acceptera eller strunta i.
Bookmaking kan jag förstå, men vad vet du om restauranger?
-Inget, det är ditt jobb. -Du vill ta nåt du inte vet nåt om.
Ingen annan anledning. Jag äter hellre i Queens.
Tänk på saken.
-Vi sitter där uppe. -Nu äter vi.
Kom igen, ta bollen!
-Smaka på olivoljan. -Jag heter Marti, jag är er servitris.
Mitt namn är Fitzgerald, jag är er gäst.
Jag har alltid velat säga det. Varför talar de om vad de heter?
-Han heter Joseph, er andra gäst. -Trevligt att träffas.
-Jag gick visst för långt. -Önskas något att dricka?
Vi bad om en flaska Brunello di Montalcino -91.
En gåva från mr Cropa, eftersom vi tvingades vänta så länge.
Naturligtvis, sir.
Avskyr ni inte när de talar om vad de heter?
-Hur smakar det? -Mycket bra.
"Gavitelli." Var det så han kallade det? Med rostad mandel. Gott.
-Kocken lär vara en ny stjärna. -Ja, åtminstone om du frågar honom.
En kritiker skrev: "Italienarna har ett nytt ord för 'rusning'."
-Vanlig eller koffeinfri cappuccino? -Vanlig.
Blir det här bra?
Om ni önskar något särskilt från köket, så säg bara till.
Häll upp nu.
-Vad heter ni? -Martha Arlene Wellington.
-Var kommer ni ifrån? -Bowie, Maryland. Ni, då?
-Grekland. -Aten?
En av de största moderna grekiska målarna.
Så trevligt att träffa er.
New York Times kallade honom "En sprängladdning från Balkan."
Du, Nikki!
-Ja. -Jag saknar dig.
Det är så mycket att göra.
Du kan ta paus i två minuter. Det är viktigt.
Vad är värst? Att du sabbar hans mat, eller knullar hans tjej?
Kuken Duncan, du är min hjälte!
Vad är det?
Jag blev lite svartsjuk.
Det är jag inte van vid.
Örhängen. Du glömde dem på kontoret.
Det som händer mellan mig och Udo har inget med dig att göra.
Har det inget med mig att göra?
Får jag inte lägga mig i vem du ligger med?
Inte än.
Kom nu! Tillbaka till jobbet.
32, här!
-Vad sa han? -Håll käft.
Jag älskar dig. Jag älskar dig.
-Det är nåt jävelskap på gång i kväll. -Ja, verkligen.
-Vad tror du om bord 32? -Fitzgerald är så billig.
Han gillar att vara ute riktigt sent. Han är en nattvarelse.
Det är kackerlackor också.
Vet du vad jag avskyr? Man räknar upp tolv specialiteter och de säger:
-"Vad var det där tredje nu igen?" -Akta dig. Kung Cropa står i trappan.
Efternamn?
Vad är det med ljuset?
Vad i helvete gör ni med ljuset?
-Duncan, vad är det som händer? -Be Sean kolla säkringarna.
-Får vi gå hem tidigt? -Se till att Sean kollar säkringarna.
-Ademir. -Ingen fara.
Marti! Piper!
Det är den romantiska grejen. De gör alltid nåt speciellt när jag kommer.
-Släck elden! -Jag kan inte jobba utan ljus.
Jävla radio! Det här är som hemma.
Vi får snart elektricitet igen.
Det påminner mig om middagarna på tacksägelsedagen.
Restaurangen bjuder på nåt att dricka.
-Vi har väntat länge nog. -Ni får inte gå.
De ska ha mat. Jag bjuder inte på en enda gratisrätt.
Förtjusande, Gary. Första gången du bjuder på middag med levande ljus.
Vi borde få ljuset tillbaka vilket ögonblick som helst.
Ta hit den där ficklampan! Jag har en.
-Var serverades mai tai först? -Trader Vic's i New York.
-Vem var Karl von Clausewitz? -Den moderna militärstrategins fader.
-Jag bad ju om svåra frågor. -Vem uppfann tryckpressen?
Åh, så svårt! Kan det ha varit Gutenberg?
Mycket folk för att vara en tisdag.
Känner du till Sodom och Gomorra?
Jag har hört talas om det, men fråga inte mer än så.
Städer som förstördes på grund av människornas syndfulla liv.
Vad snackar du om?
-Vem uppfann jordnötssmöret? -Nu börjar det likna nåt.
Nu ska vi se. George Washington Carver.
Vem är huvudfiguren i "Breakfast of Champions"?
Kilgore Trout. Kvitt eller dubbelt.
Vad heter de första fem böckerna i den hebreiska bibeln?
Blev det lite svårt nu?
Pentateuken. Inte så illa. Inte så illa alls.
Tack så mycket. -En till!
Titta vad de där krypen trivs.
-De gillar det här stället. -Du skulle ha tagit grabbens vad.
Gary, vi har slutat med bookmaking.
Från och med nu är jag bara en helt legitim restauratör.
Ser jag vad jag tror att jag ser?
Två dagar när inga proffsmatcher spelas?
Före och efter "All Star"-matchen. Och jag är inte ens amerikan.
Jag vet! När blev hunden människans bästa vän?
-Förlåt, jag ser inte... -En gin och tonic, ett glas vitt.
Gift dig med mig. Jag blir snart rik. -Jag ser inga pengar.
-Nej, svara på frågan först. -Lägg pengarna på disken.
-När blev hunden...? -Jag hörde dig första gången.
Omkring 10 000 f.Kr.
Samtidigt som jägar-samlar-folken började tämja getter.
Hur kunde jag veta det? Jag vet inte. Jag vet inte.
Jag bjuder på drickat. Ni är alkoholister, allihop.
Lammet, risotton. Nu!
Du åt visst lunch på Boulard. Den killen ställer inte upp på all din skit.
Risotto, inte potatis! -Du ska veta att han bara har gammaldags mat.
Bord 46.
Vi får fler och fler gäster. Det är många däruppe som får ett ligg.
-Ja, åtminstone jag. -Ta det bara lugnt!
En fråga till, bara. När kommer ljuset tillbaka?
Den var bra. Äntligen en vinnare!
Era misstag kommer ut på mina bord. Det är min dricks det handlar om.
Jag ska bara hälsa på mr Cropa.
Hej.
Ska ni gå? Det beror väl inte på ljusen eller på att maten var dålig?
Nej, det är dags för Lucy att gå hem. Och maten! Bläckfisken är delikat.
Och fisken med... Var får Udo alla idéer ifrån?
-Fan vet. -Lucy, säg adjö till mr Cropa.
-Fick du nån pizza? -Ja tack, mr Cropa.
Nej, du ska kalla mig Louis.
-Nu ska vi betala. -Du kan inte betala här.
Jag tror att jag redan har betalt, Lou.
-Tack för maten. -God natt, Lucy.
Jag vet att du saknar honom, men det är så svårt för mig.
Det känns som om min fars död var helt meningslös.
Som om han bara var sopor.
-Släck ljuset! -Det var bättre förut.
Problemet med din värld, Lou, är att ingen längre bryr sig.
Välkommen till den nya världen.
Nu får ni betala igen.
Bögen, var är min blåfisk?
Vakteln är på väg.
-Duncan, var är min vaktel? -Jag satte precis in den i ugnen.
-Jag gillar inte din attityd. -Ge mig sparken, då!
Två poäng, så ska det se ut!
Ni kan inte få något bord just nu, jag vet att ni har fått vänta...
Kalata!
-Ni är en halvtimme sena... -Ge dem ett bord.
Vi provade stället ni rekommenderade i Berkshires. Det var helt utmärkt.
Det var roligt att höra.
Joseph, skulle du hänga dina tavlor på en restaurang? -Du, Bettina?
Du måste skoja! Får vi inget bord där uppe?
Det är helt fullbokat, men jag ska se vad jag kan göra.
Udo, jag måste få prata med dig.
-Sluta! -Vad har du under?
Du är helt otrolig. Nu är vi minst två här, som du har legat med.
Jennifer Freely är där uppe. Hon bär en gräslig peruk.
-På en tisdag? Vem är hon med? -En skitsnygg tjej.
-Hon brukar kallas "matnymfomanen". -Helvete!
Skitstöveln Fitzgerald vill visa upp dig för sina konstnärsvänner.
Lycka till, stjärnkocken.
Hör på nu! En av New Yorks viktigaste matskribenter är där uppe.
Inga misstag! Varje matbit som lämnar köket ska vara perfekt.
-Fan också! -Vad är det?
Sätt fart nu!
Berätta!
Bredvid Fitzgerald sitter Joseph Campos och Bettina Schwartz.
Båda är konstnärer från L.A. De andra är bara påhäng.
-Ingen ser glad ut. Har de inte ätit? -Det är inte maten.
I konstnärsvärlden vill ingen vara glad.
Där borta i hörnet sitter den ljuvliga Jennifer Freely.
-Herregud, Udo... -Det var inte alls så illa.
-Varför gjorde du så? -Du är bara så cool.
-Jag trodde jag var sexig. -Det också.
Hur går det i matchen?
Jennifer Freely är där uppe. Då är vi tre, som Udo har legat med.
Du behöver en valium, tjejen.
-Så roligt att se dig. -Välkomna.
Det här är den berömde Udo Cropa. -Och det här...
-Bettina Schwartz, Joseph Campos. -Och alla andra.
Jag åt här långt innan nån annan gjorde det.
Men nu är de här. Och din lilla grej med ljuset var helt lysande.
Det kändes som nattvarden.
-Hur kan ni känna till oss, mr Cropa? -Ert rykte föregår er.
Det här är den enda restaurangen med intressant konst.
Danny Meyers gör det också, men hans konst är inte lika intressant.
Så vänligt. Ursäkta problemen med reservationen. Vi bjuder på dessert.
Om ni önskar något tar Marti hand om er.
-Hon har redan presenterat sig. -Det förvånar mig inte.
Ursäkta att jag frågar, men väntar ni på någon eller något?
-Ni har suttit där länge. -Jag är bara nyfiken.
Alla dessa människor gör chansen större att stöta på en kändis.
-Jag undrar när allt förändrades. -Vad?
När blev middagen en Broadwayshow?
Bra fråga. För fem dollar svarar jag på det.
Ta bollen, då! De är så jävla korkade.
Buona sera.
-Hej, jag heter Udo. -Sophie. Trevligt att träffas.
Nu när du har avslöjat mig ska jag ta av peruken.
Nej, behåll den på. Du trodde väl inte att du skulle kunna vara anonym här?
Kan vi inte få ett bord där uppe?
Så fort något blir ledigt får ni ett bord där.
Jag vet att det är hemligt, men när tar du över? Du sköter ju allting.
Sådan information ges inte. -Nå, vad önskas?
-Hela menyn verkar så delikat. -Gör något fascinerande utan smör.
Inget smör. Andra önskemål?
Inte kyckling, jag känner för skaldjur.
-Gör något intressant med pasta. -Säg att ni har grillade räkor.
Älskling, låt Udo ta hand om det. -Du väljer vin som vanligt.
Jag ska se till att ni får något att börja med.
Champagne, mina damer?
Vilken kväll.
-Och du har halva kvällen kvar. -Jag måste få prata med dig.
-Mer pengar till köket? -Ursäktar du oss en stund?
Kom igen!
Helvete! Det är för jävligt. Din morsa suger min kuk.
Jag jobbar livet ur mig. Det är dags att jag blir mer än en anställd.
New Yorks bästa matskribent tjatar, men jag är bara ännu en i köket.
Det är inget bra tillfälle att diskutera det.
Det är det aldrig. Jag har förtjänat att bli delägare.
Jag har haft två delägare i mitt liv, båda dog. Jag klarar mig utan.
-Glöm det! -Du kan inte hota din gamle far.
Ibland önskar jag att stället var som när din mor levde, men det går inte.
-Något annat från köket? -Vill du ha något?
-Varför lever du i det förflutna? -Inget förflutet, ingen berömd kock.
Inga gangstrar där uppe. Vad mer är de där idioterna ute efter?
De vill ha del i trattorian. De ser inte sig själva som gangstrar.
De krypen ser sig som entreprenörer.
-Be dem dra åt helvete. -Det gjorde Enrico.
-Jag är ledsen för det där. -Gå ner nu.
-Dina väntande gäster är hungriga. -Duncan klarar det.
-Jag måste gå på toaletten. -Märkligt, va?
Jag jobbar hela livet för att bli kock, men min far föredrar nån annans mat.
Duncan, lugna ner dig!
-Det är bara ett spel. -Ta det lugnt.
Vad fan glor ni på?!
Det är över. Gå och jobba nu.
Varför avskyr alla gangstrar bögar?
Jag vill bara säga att det är två bovar som frågar efter dig.
-Bad du dem dra åt helvete? -Och hur skulle jag uttrycka det?
"Ursäkta, herr Svart och herr Blå, kocken har ett intressant förslag."
Förgifta de jävlarna i stället.
-Bögen, ska du hämta det här? -Hur länge har du varit utan hals?
Jag älskar dig också.
RÅTTGIFT
-Var är min "fiorentina"? -Bord 46.
-Yogaerobics, här kommer jag. -Piper!
Harold, laga till en ny "fiorentina".
-Får jag göra den? -Ja.
-Gabe, du gör färdigt såsen. -Vart ska du?
-Jag gillar inte att vänta. -Nej, och kocken vet vem du är.
-Och du låg med honom! -Lite högre, så kan vi dansa till.
Jag är fullständigt utsvulten. -Herregud, mer champagne.
Raring, blir vi serverade i kväll?
Duncan! -Var i helvete är andrekocken?
Jag vet inte.
Harold, sluta med allt annat och ge mig två humrar. -Sätt fart!
"Bistecca alla fiorentina."
-Jag känner mig som en jävla kung. -Önskas något mer?
Sluta hälla upp vatten! Ser vi ut som vattendjur?
Gary, får jag låna din telefon?
Gigino, buona sera.
Duncan, vad gör du? Var är du?
Svarar du?
-Hallå? -Hej, Lucy, det är Louis.
Mamma, det är mr Cropa.
Hon kallar mig aldrig Louis.
Vad står på?
-Jag har inte 13 000 dollar. -13 000 dollar!
Har du förlorat 13 000 dollar?
-Vad ska du ta dig till? -Vet inte.
-Jag ville bara höra att allt är bra. -Förlåt mig för det jag sa.
-Du har all anledning att vara arg. -Kan du vänta lite?
-Nej, det är mitt problem! -Vad menar du?
-Det är mitt problem. -Du kan inte gömma dig.
-God natt. Jag älskar dig. -Jag älskar dig, mamma.
Mitt största problem just nu är att få Lucy i säng.
Hon drömmer mardrömmar och vågar inte blunda.
-Kan du inte försöka prata med dem? -Och säga: "Jag kan inte betala"?
-Hur sover du nu för tiden? -Inte så bra.
Om man älskar nån, försöker man reda ut saker tillsammans.
-Älskar du mig? -Ja.
Min far visste vad det här livet innebar.
-Det fanns inget liv. -Kom igen nu, Lou.
Vi var inga helgon, bara två killar som ville tjäna en slant.
Ja, två riktiga Robin Hood.
Om vi hade tillhört en familj, skulle de jävlarna hänga från en bro nu.
Det fanns ingen familj, ingen maffia. Det var bara en illusion.
För mig var det ingen illusion. Inte för Lucy heller.
Jag har aldrig haft ett vapen i min hand. Inte din far heller, tror jag.
Jag fick kramp i benet.
-Vill du komma hit? -Ja, när det passar dig.
-I kväll. -Så här sent?
Ni har en god chokladdessert där, den med mandel. Jag gör kaffe.
Okej...
Så fort jag kan.
Marti, vad heter den där nya chokladdesserten?
-"Cioccolato mandorle." -"Cioccolato...mandorle."
-Två portioner att ta med. -Ska jag beställa dem nu?
Om så där tio minuter. Tack.
-Varför har du min rock? -Harold, på kontoret!
Vi ska göra nåt otroligt till Freely.
Rivna vaniljbönor, hackad schalottenlök, champagne.
Det blir helt otroligt. Vanilj, hummer och sex.
-Varför champagnevanilj? -Jag drömde det.
Duncan!
-"La bistecca alla fiorentina"... -Tillträde förbjudet. Stick!
Vi ses.
Vilken typ. Han såg ut att vilja äta upp hela köket.
Är han en kompis till dig, Duncan?
-Det ser fantastiskt ut. -Hoppas att hon skriver det också.
Tack.
Jag älskar när du pratar snusk.
Hallå, Nikki!
-Duncan, det här är Ademir. -Jag tar det.
-Ja, Duncan, vad är det? -Mina händer doftar av dig.
-Var så goda. -Och ett perfekt bord.
-Vi ska få det att fungera. -Nå, vad är det här?
Montaukhummer och räkor i en champagnesås med vaniljbönor-
-garnerad med laxrom, en aning wasabi och lite gräslök.
Och inget smör.
Njut av maten. Jag är strax tillbaka.
-God kväll. -God kväll, kommissarien.
-Min hustru Ellen. -Louis Cropa. Det här är Gary Levy.
Stället alla snackar om, men det var inte så svårt att få bord.
Titta där uppe på avsatsen.
-Det är fullt. -Titta noga.
Jag bjöd hit dem så att du kan gripa dem.
-Nu sätter vi oss. -Du skulle aldrig ge dem till mig.
-Tror du på den skiten? -Ursäkta. -Ordvalet är det minsta problemet.
Jag önskar er en trevlig kväll.
Hon är en riktig tuffing, va?
Marti!
Nicole visar två gäster till bord 38. Ge dem en flaska champagne från mig.
Tack, raring.
Champagne till snuten, middag till bovarna. Det är nåt som är fel.
Mannen i hörnet... Alla stannar vid hans bord. Är han viktig?
Ägaren. Han är far till kocken.
-Inte mer än så? -Nej.
Vi ses sen.
Vad anser du om de bisarra porträtten som hänger så planlöst?
Att de hänger på en italiensk restaurang?
-Fel plats, men de är intressanta. -Verkligen?
Jag antar att porträttkonsten har blivit legitim...
-...men det känns så banalt. -De är ovanliga. Jag gillar dem.
-Så vänligt av dig. Är de dina? -Du dricker för mycket.
Porträttmåleri i dag handlar framför allt om att ta fram personligheten.
Det verkar som om vår servitris är konstkritiker.
Nej, er servitris är konstnär. Jag har målat dem. Mer vin?
-Nå, hur smakar det? -Du är ett jävla geni.
Förlåt att det tog tid, men jag ville göra nåt speciellt. -Vad tycks?
-Hon undrar vad som kommer sen. -Säg mig, chef...
...vad är historien bakom denna kulinariska skapelse?
-Min farbror Enrico älskade den. -Är han med på fotot på matsedeln?
Ademir, ge mig en meny!
Det är ett foto på min far och hans farfar på en bakgård i New Jersey.
-Vem är Gigino, då? -Du ställer för många frågor.
Ingen fara. Det frågar alla. Min fars riktiga namn är Luigi.
Smeknamnet för Luigi är Gigi. Gigino betyder lille Gigi.
Italienare är tokiga i smeknamn.
Jag skickar strax upp nåt annat. Tveka inte att be om något.
Det ska jag inte göra.
Han är så gullig.
-Hur mår du i kväll, då? -Hej.
-Vad dricker du? -Rye och soda.
-Vill du ha en? -Gärna.
Vad är det i en rye och soda?
Det är faktiskt bara gammaldags bourbon och soda.
Jag tänker mig att det är män runt 55 som dricker bourbon.
-Jag fyller 55 nästa vecka. -Aldrig.
Hej. Något litet från köket.
Att du vågar visa dig här. Det gör ingen annan.
Du ser inte så tuff ut med det där babyansiktet.
Dessutom har jag ett svårare bord än det här.
Jag hörde att ni är svågrar.
Det betyder att jag är gift med hans syster.
Har du nåt foto?
-Ta det bordet, så tar jag Fitzgerald. -Är du galen?
-Aldrig, Fitzgerald är min. -Jag behöver en valium.
Du får ta över all bookmaking. Ät upp maten och hälsa till Queens.
-Restaurangen, då? -Kommer inte på fråga.
Vi går inte förrän vi är kompanjoner inom restaurangbranschen.
Din grabb förlorade vadet. Han är skyldig oss tretton mille.
Förkastligt.
-Vad då? -Girighet.
Han får en kvart på sig.
Nu ska vi se om du gillar det.
-Det är första gången jag är här. -Det tror jag inte på.
-Jag klev bara in. -Varför?
Jag var hungrig.
Fröken, ursäkta... Jag menade inte att förolämpa er-
-men ni tar en risk när ni visar era arbeten så här.
Det gör er kock också varje kväll, men han är nästan alltid perfekt.
-Ni avskyr dem alltså? -Nej, avsky tyder på passion.
Det är inget jag känner inför dem.
Kan ni ge dem längst ner vid bordet en flaska rött till?
Jag vet inte om jag... Varför tvingade du mig att be om ursäkt?
Gjorde jag fel nu igen?
Duncan, kom in hit.
-Udo jagar mig. -Han kan vänta.
Du var alltså tvungen att spela?
-Jag ringde nån annan. -Carmen och Paolo, och du förlorade.
Jag vet det. Jag behöver för helvete inte höra det var femte minut.
Jag är din kock. Vad jag gör utanför köket är min sak.
Du är en genomfördärvad spelare. Jag sa ju åt dig att lägga av.
Är du min far? Ska du gräla på mig?
När jag sa att jag inte tog emot dina vad, hade jag anledning till det.
De vill sätta dig i en rullstol. Det kanske behövs.
Jag klarar mig. Oroa dig inte, jag tänker inte hamna i nån rullstol.
Jaså? Då är allt i sin ordning då? Du tog dem till mitt hus.
Du tog in dem i mitt liv. Carmen och Paolo är där uppe.
De är inte bara ute efter dig, de jävlas med mig också.
Varför bråka med mig om det? Jag tog inte hit dem.
Jag visste inte att det skulle bli krig. Jag är ledsen...
Jaså, du är ledsen. Min vän är död! Död!
Under 25 år blev ingen dödad!
De skulle inte vara här om det inte vore för dig. Det får vara slut nu.
Ta de här. Det är 13 000 dollar.
Jag vill att du betalar dem nu. Jo, du kan ta emot dem.
Nu tillhör du mig. Om du spelar igen bryter jag benen av dig.
Tack. Om jag kunde ändra på allting skulle jag göra det. Jag är ledsen.
Ja, jag är också ledsen.
Ta ledigt några dar. Jag vill att du tänker över alltihop.
Två hundra personer väntar på mat. Kan du börja jobba nu?
Ställ inte till det nu. Du får inga fler chanser. Sköt om dig.
-Vi har inget kalvkött kvar. -Jag vill inte höra det.
-Jag står inte ut längre. -Med vad?
Om jag inte får bestämma i mitt kök vill jag inte ha det.
Visst, gör som du vill.
-Allt på ditt vis, eller inte alls? -Var det det jag sa?
Det behöver du inte. Det är aldrig fråga om att ge och ta.
Är det så du ser det? Att jag har sabbat allting?
-Sabbade jag allting? -Någon sabbade allting.
Enrico är död. Duncan gör sitt bästa för att följa efter.
De här gangsteraffärerna är skit. De är så jävla löjliga.
Om man ser till dina gäster så är det nog oavgjort.
Vi ska komma över 250 i kväll.
-Det är ett bra sätt att fira. -Fira vad då?
Jag lämnar det här stället. Restaurangen är din.
Men jag vill ha en liten procent.
Hade du planerat det?
Under lång tid. Gary har pappren du ska underteckna.
Och Udo...vare sig du tror det eller inte, så är jag stolt över dig.
-För att jag kan laga mat? -Ja.
För precis just det. För att du kan laga mat och undervisa andra...
...och för att du är klok nog att inte gå i din fars fotspår.
Jag önskar att mamma sett det här.
Jag saknar henne.
Hon kunde verkligen laga mat.
Jag måste tillbaka.
Det där runda bordet i hörnet får du lämna nu.
Det ingick inte i avtalet, chefen.
-Vem är du? -Mr Cropa, jag heter Harold.
-Är du ny här? -Ja.
-Var har du hållit dig gömd? -Jag jobbade med salladen.
-Gillar du jobbet? -Mycket.
-Vad var det du hette? -Harold.
-Är du italienare? -Nej.
Man kan inte få allt.
Jag måste få ställa en fråga. Det där dubbelrandiga...
-Vad då? -Vem bär dubbelrandigt?
Jag köpte slipsen förra veckan.
Dubbelrandigt bärs av män som jobbar på Wall Street.
-Du jobbar på Wall Street. -Du är skarpsinnig.
De flesta kan inte räkna ut att jag jobbar på Wall Street.
Kocken ville att ni skulle smaka på det här. Kuvertet är från Duncan.
Tyvärr kunde han inte komma själv. Önskas något annat?
-Gör det inte ont? -Inget gör ont just nu.
-Cropa fortsätter att rädda killen. -Synd.
-Ge mig dina jordärtskockor. -Har du plats för mer?
Varför inte? Du borde äta lite, annars vissnar du bort.
Oroa dig inte.
-Fröken! Vad var det i kuvertet? -Ursäkta?
Vad var det i kuvertet ni gav dem?
Jag talar gärna om vad som finns i maten, men inte i kuvertet.
Jag är polis, jag kan tvinga er.
Jag är stenbock. Ni kan inte tvinga mig till nånting. Tala med min chef.
Vi går ut en gång var tredje månad. Kan vi njuta av det?
Folk beställer bord tre månader i förväg.
-Det är för lätt, det är en gåva. -Från vem?
Louis Cropa, ägaren. Vi är här just i kväll, för att någon vill det.
Fy, då!
Martha Wellington, ett underbart namn på en konstnär.
-Är jag konstnär, eller servitris? -Om du inte vet det, är det över.
Du är konstnär om du tycker det. Du är framgångsrik...
Om han tycker det.
Jag är knappast framgångsrik.
Var inte så dramatisk, Marti. Du klarar dig bra här i New York.
Dina tavlor hänger på stans hetaste restaurang.
Jag blir inte nöjd, förrän mina tavlor hänger på stans hetaste galleri.
Han är bitter för att han bara kan ha konst som gör pengar.
En man i min position måste ha en bra anledning att se en ny konstnär.
Det är för riskabelt att uppmuntra nya talanger.
Hon ska få visa sina diabilder. Då ser vi om hon är konstnär.
Tack, men jag ser hellre att ni ger mig mycket dricks. Jag är fattig.
Hon är alltid sen, men i kväll kommer hon visst inte.
-Sånt händer. -Hela tiden.
Vad jobbar du med på Wall Street?
Kapitalplacering. Aktier.
Vad ska jag göra med mina pengar?
Behåll dem.
Börja inte bråka nu.
-God kväll, mina herrar. -Vi har bröd så det räcker.
Jättekul. Jaså, finns det inga bra italienska restauranger i Queens?
"Pasta brazule", på dig också.
-Jag behöver alltså inte översätta? -Jag förstod nog.
-Gör jag dig nervös? -Lite, du överraskade mig.
Hälsningar från kocken. Taglionini med vit tryffel.
Utsökt.
Har Udo ett allvarligt förhållande med någon just nu?
-Uppför dig. -Det ska inte publiceras.
-Allt kan publiceras. -Udo har nog förhållanden med alla.
Men om jag ska vara helt ärlig, så har han det bara med sig själv.
Det här är himmelskt.
Herregud!
Skål!
-Vi ses där nere. -Jag kommer strax.
Jag hoppas att allt är bra.
Maten är himmelsk, till och med bättre än recensionerna.
Tack för champagnen.
Billy sa att vi är era gäster. Tack.
Jag önskar bara en New York-polis och hans sköna fru en trevlig kväll.
Dessutom vet man aldrig när man behöver en snut. God kväll.
Han är mycket trevlig.
Minnie! -Kör ni henne hem?
Vi ses, raring. Sköt om dig.
Mr Cropa, er chokladdessert. Mumsigt.
Udo säger väl inte till dig att beskriva hans mat så?
Nej, det är min egen beskrivning. God kväll.
Nikki!
Duncan tar semester från i morgon. Jag hoppas att du kan följa med.
-Han skulle behöva en terapeut. -Jag vet det.
Men han behöver också någon som han tycker om.
Okej. Varför inte?
Och tack för allt.
God natt.
-Var är damrummet? -Jag vet inte, där borta nånstans.
Var fan är han?
Allt väl?
Tyvärr. Den är trasig.
-Jag måste gå dit. Flytta benet. -Tyvärr.
Var så god.
Jag ber om ursäkt.
Ursäkta, det är en man som blockerar trappan till damrummet.
Ursäkta. Ni kan gå ner nu.
Flytta på er! Polis!
Försvinn!
Lås dörrarna! Ingen går härifrån! -Helvete!
Otroligt. Bara i New York kan ett mord tredubbla gästantalet.
-Du får fullbokat i ett år. -Tror du det?
Kropparna av två skjutna män upptäcktes på den här restaurangen-
-där en New York-kommissarie råkade äta middag.
De två män som sköts här tros vara småskurkar från Queens.
Ses vi senare?
Nej, jag har andra planer.
Dessutom känner jag på mig att det är matnymfomanens tur.
-Vilken filosofi föregick Plato? -Sofismen.
Börjar det här med Duncan bli allvar?
Ja, det ser så ut.
Vi tog in 263 i kväll. Perfekt.
En perfekt kväll, utom för de två på avsatsen.
Carmen Donnelly och Paolo Macaroni... Paolo Marconi är namnen på offren.
Restaurangen sägs vara ett tillhåll för bookmaking.
-God natt. -God natt, stjärnkock.
Jag har inte sett en död människa förut.
Vi har hört att offren tillhörde en maffiafamilj.
Duncan är kock här. -Har du hört att det skulle vara hämnd-
-för ett mord som hade samband med restaurangen?
Jag lagade mat. Jag vet ingenting.
-Vet du ingenting? -Jag är bara andrekock.
Jag lagade biff fiorentina åt honom. Det är gott. Jag kan bjuda dig också.
Ett dubbelmord i Tribeca, polisen har inga misstänkta.
-Här. -Nej, behåll dem.
Det är mer än jag förväntade mig.
Om jag vore ni, skulle jag försvinna härifrån snabbt.
Ge det här till Sean för att han alltid svarar rätt.
Jag kunde ha gjort det i Queens. Nu blev allt så rörigt.
-Det klarar min son av. -Vi ses.
Han är cool, han jobbar på Wall Street.
Du vet att man brukar säga, att hämnden ska avnjutas kall.
Serveras. Den ska serveras kall.
Översättning: Kristina Valinger Mediatextgruppen