Ničesar ne najdem, gospod. Ni nobenih sledi, da bi Niobi oddajala,
niti sledi pogona ladje.
Jih poskusimo poklicati?
Ni potrebno. Mislim, da so na tleh.
Se bomo potem vrnili? -Ne! Potrebujemo vsaj njihovo ladjo.
Bal sem se, da boste to rekli.
Preiščite vsako mesto, vsako luknjo, vsako razpoko, ki jo poznamo.
Iščite, koliko daleč je mogoče in kakor hitro je mogoče.
Kapitan, v rovih so morda stražarji.
Zato pa jih čimprej poiščimo.
Prinesla sem ti nekaj za jesti. -Hvala.
Se je kaj spremenilo? -Ne.
Kako je z njim? -Z njim bo vse v redu,
vsaj dokler se ne zbudi.
Kaj misliš s tem? -Kapitan ima nekaj vprašanj zanj
in boljše zanj, da ima dobre odgovore.
Vidiš te rane?
Mislim, da si jih je naredil sam. Zakaj? -Morda stres?
Ne vem.
Ampak, kot sem že rekla; boljše, da bodo odgovori dobri.
Roman, rad bi, da preiščemo Matrico.
Kaj iščemo?
Nea.
Kako bi lahko bil v Matrici, gospod? Sploh ni priključen.
Prosim, naredi to zame.
Nekaj pa me vseeno skrbi. -Kaj?
Nevrološki vzorec ni podoben nekomu, ki je v komi.
Čudno je, da ta vzorec večkrat vidim.
Kje?
Ko je nekdo priključen.
Vse je prazno. Nič.
Ni ga tam.
Gospod, izračune imam. -Koliko še?
Pri tej hitrosti vrtanja
bodo stroji v Zionu čez 20 ur.
Jezus.
V redu, premaknimo se.
Kain, pojdi na holograf.
Mauser, hočem, da so topovi neprekinjeno napolnjeni.
Poskrbi, da bomo uporabljali čim manj energije. -Da, gospod.
Hej, hej, klic imamo. -Kaj?
Operater.
Seraph je.
Imam sporočilo od Oraklja.
Takoj morate priti k njej.
Dobro jutro.
Kdo si ti?
Ime mi je Sati, tebi pa Neo.
Moj oče pravi, da ne bi smel biti tukaj.
Pravi, da si se izgubil. Si se izgubil, Neo?
Kje pa sem? -To je metro postaja.
Je to v Matrici?
Tja gre vlak. Tja gremo tudi mi.
Ampak ti ne moreš z nami.
Zakaj ne?
On te ne bo pustil.
Kdo?
Strojevodja. Ni mi všeč,
ampak očka pravi, da moramo narediti, kar Strojevodja reče,
drugače nas bo pustil tukaj za vedno.
Morpheus, Trinity.
Hvala, da sta prišla.
Če sem se v vseh teh letih česa naučila,
potem sem se tega, da nikoli nič ne gre tako, kot si želimo.
Kdo si ti?
Jaz sem Orakelj.
Želela bi, da bi obstajal lažji način, da se to opravi, ampak ga ni.
Želela bi, da se to ne bi zgodilo.
Želela bi, da bi sedela tukaj takšna, kot se me spominjate,
ampak tako je bilo usojeno. -Kaj se je zgodilo?
Izbrala sem in ta izbira me je stala več,
kot sem hotela.
Kaj si izbrala?
Pomagati tebi, vodila Nea.
Zdaj imam možnost,
da še enkrat izbiram enako
in vem, kaj me bo izbira morda stala.
Očitno sem se dobro počutila, ker sem tako izbrala,
ker sem zopet tukaj in delam enako.
Veste, kaj se je zgodilo Neu? -Ja.
Ujet je med tem svetom in svetom strojev.
Prehod kontrolira program, imenovan Strojevodja.
Uporablja ga, da tihotapi programe v Matrico in iz nje.
Če izve, kje je Neo, preden prideta do njega,
se bojim, da bodo naše izbire postale težavne.
Zakaj?
Zaradi tistega, za koga Strojevodja dela. Merovingian.
Razpisal je nagrado na vajini glavi. Zelo pazljiva morata biti.
Seraph ve, kako najti Strojevodjo. Šel bo z vama.
Leta me je varoval.
Upam, da lahko to naredi tudi za vaju.
Prosim, pojdita z menoj.
Orakelj.
Vem, Morpheus.
Vidim, da si poln dvoma in zamegljene prihodnosti.
Kako lahko po vsem tem, kar se je zgodilo,
še pričakuješ, da ti bom zaupal?
Saj ne.
Pričakujem le to, kar sem pričakovala vedno.
Da si sam ustvariš svoje mnenje,
če mi boš verjel ali ne.
Lahko ti samo povem, da je tvoj prijatelj v težavah
in da potrebuje tvojo pomoč.
Potrebuje pomoč nas vseh.
Si ti iz Matrice?
Ja. Ne.
Mislim, bil sem. -Zakaj si odšel?
Moral sem. -Tudi jaz sem morala zapustiti dom.
Sati, pridi sem, srček.
Pusti ubogega reveža na miru. -Ja, očka.
Oprostite, še vedno je zelo radovedna.
Vas pa poznam. -Ja, iz restavracije pri Francozu.
Jaz sem Rama Kandra. To je moja žena Kamala
in moja hčerka Sati.
V čast nam je, da smo vas spoznali.
Vi ste programi?
Oh, ja. Jaz sem sistemski manager elektrarne za postopke reciklaže.
Moja žena je interaktivni programer. Zelo je kreativna.
Kaj delate tukaj? Ne spadate sem.
Kamala, pri Bogu, opravičujem se.
Moja žena je včasih tako direktna.
Je že v redu.
Nimam odgovora.
Ne vem niti, kje smo.
To mesto ni nikjer.
Je med vašim in našim svetom.
Kdo je strojevodja? -Dela za Francoza.
Upal sem, da ne boste rekli tega. -Francoz ne pozablja
in ne odpušča.
Ga poznate? -Samo toliko, kot je potrebno.
Vem, da če želite prenesti nekaj iz našega sveta v vaš svet,
kamor to ne spada, morate govoriti s Francozom.
Kaj pa potem vi delate tukaj? -Rama, prosim te.
Nočem biti krut. Morda do konca življenja ne bo več nikogar videl.
Oprostite.
Ni vam treba odgovoriti na moje vprašanje. -Ne, ne moti me.
Odgovor je enostaven.
Zelo rad imam mojo hčerko.
Menim, da je najlepša stvar na svetu.
Tam, odkod prihajam, pa to ni dovolj.
Vsak program mora imeti svoj namen.
Če ga nima, je izbrisan.
Šel sem k Francozu, da rešim svojo hčerko.
Ne razumete me. -Nikoli še nisem...
slišal, da program govori o ljubezni?
To je človeško čustvo.
Ne, to je beseda, pomembna pa je povezanost, ki jo ta beseda vsebuje.
Vidim, da ste tudi vi zaljubljeni.
Mi lahko poveste, kaj vse bi dali, da obdržite to povezavo?
Vse.
Morda se vaš vzrok, zakaj ste tukaj, ne razlikuje veliko od mojega.
To je on.
Pojdite proč! Pojdite proč od mene! -Nočemo nobenih težav.
Pojdite proč od mene! -Potrebujemo tvojo pomoč.
Ne morem vam pomagati. Nihče vam ne more pomagati.
Oh ne.
Prekleto!
Kdaj pride vlak?
Izgleda, da zamuja.
Ni podobno Strojevodji, da zamuja.
Mislite, da je to kako povezano z menoj?
Ne bi mogel povedati. Kdo sploh ve kaj takega?
Morda samo Orakelj. -Veste za Orakelj?
Vsi vedo za Orakelj.
Posvetoval sem se z njo, preden sem se sestal s Francozom.
Obljubila je, da bo skrbela za Sati, ko se poslovimo.
Ko se poslovite? Ne boste ostali z njo?
To ni mogoče.
Dogovor s Francozom je bil samo za najino hčerko.
S Kamalo se morava vrniti v naš svet.
Zakaj?
To je najina karma.
Verjamete v karmo?
Karma je samo beseda. Tako kot ljubezen.
Je način, kako izreči: 'Zakaj sem tukaj'?
Ne obžalujem svoje karme. Hvaležen sem ji.
Hvaležen zaradi moj lepe žene in čudovite hčerke.
Sta darili in delam vse, kar lahko, da ju spoštujem.
Očka, vlak. -Ja. Primi svojo torbo.
Pohiti!
Vam lahko to nesem?
V redu.
Pohitite, že zamujam.
Kdo si ti? -On je prijatelj.
Rama. -Poznam te.
To so torej hoteli.
Moram se vrniti.
Plačal ti bom, koliko hočeš.
Tako ali drugače bom prišel na ta vlak.
Ne, ne, ne. Tukaj boš ostal, dokler Merovingian ne reče drugače.
In če ga kaj poznam, boš tukaj še zelo, zelo dolgo.
Nočem te poškodovati.
Ti ne razumeš. Jaz sem zgradil to mesto.
Tukaj jaz odrejam pravila. Tukaj samo jaz grozim.
Tukaj sem Bog.
Stopite na vlak, ali pa boste ostali z njim.
Moramo se vrniti k Oraklju. Ona bo vedela, kaj moramo narediti.
Ne. Vemo, kaj se mora narediti.
Sranje!
Gotovo se šališ.
Presneto sranje. Kaj je to?
Razumem. Pripravljen si, da umreš.
Govoriti moram z njim.
Edini način, da prideš skozi ta vrata, je čez mojo veliko, mrtvo rit.
Pa naj bo tako.
Preverita, če je orožje napolnjeno.
Na dnu dvigala je majhna sobica.
Če bomo imeli srečo, bo v njej samo en človek.
In če nimamo sreče?
Potem jih bo veliko.
Lahko vzamem vaše?
Kaj za vraga...
Tega ne morem verjeti.
Izgubljeni sin se je vrnil po dolgem tavanju.
Si tukaj zaradi nagrade, Seraph?
Povej mi... Ne vem, koliko nabojev je v teh pištolah,
ampak mislim, da jih ni dovolj.
Samo pogovorili bi se radi. -Oh, ja.
Da, prepričan sem, da ti je veliko do tega, če si zato prišel v pekel.
Povedal ti bom, kaj bom naredil.
Spustite pištole in obljubim vam, da lahko varno odidete od tod.
Vsi trije? -Da, da, seveda.
Kakšno lepo presenečenje.
Kdo bi vas pričakoval tako kmalu
po našem zadnjem srečanju? Usoda mi je preveč prijazna.
In ker si tukaj tudi ti, moj mali izdajalski prijatelj,
lahko samo domnevam, da si je prerokovalka našla drugo telo.
Razočaranje,
ampak ne nepričakovano.
Upam, da je bila dovolj pametna, da se je naučila lekcije
in da si je zapomnila, da ni akcije brez posledic
in da če nekaj vzame od mene,
mora za to tudi plačati.
Veš, zakaj smo tukaj?
Daj no, kakšno vprašanje je to? Seveda vem, moje delo je, da vem.
Nekateri morda mislijo, da je to samo čudno naključje, ne pa tudi jaz.
Vseeno sem radoveden, če veste,
kako se je to zgodilo.
Ali veste? -Ne.
Ne? -Saj si tudi nisem mislil.
Ampak vedno je boljše vprašati.
Želimo skleniti dogovor.
Vedno naravnost k poslu, kaj, Morpheus? Prav.
Imam nekaj, kar vi želite.
Če hočete dogovor, morate imeti nekaj, kar hočem jaz. Da?
In slučajno obstaja nekaj, kar si želim.
Nekaj, kar si želim že, odkar sem prvič prišel sem.
Pravijo, da tega ni mogoče vzeti,
da se lahko samo podari.
Kaj?
Oči Oraklja.
Rekel sem vam že, da ni mogoče ubežati naravi univerzuma.
Ta narava je tisto, kar vas je zopet privedlo k meni.
Kjer drugi vidijo naključje, vidim jaz povezanost.
Tam, kjer drugi vidijo možnost, vidim jaz ceno.
Prinesite mi Orakljeve oči,
pa vam bom vrnil vašega rešitelja.
To mi izgleda popolnoma pošten in razumem dogovor.
Ja? Ne?
Nimam časa za to sranje.
Hočeš dogovor? Kaj pa tole?
Vrni mi Nea ali pa bomo vsi umrli točno tukaj, zdaj, takoj.
Zanimiva ponudba.
Si zares pripravljena umreti zaradi njega?
Kar verjemi.
Naredila bo to. Če bo morala, nas bo pobila vse do zadnjega.
Zaljubljena je. -Zanimivo, kako je
vzorec ljubezni podoben vzorcu norosti.
Čas se izteka.
Kako se boš odločil, Mervi?
V redu, sam si se spravil sem noter
in sam se boš tudi spravil ven.
Ste pripravljeni za nas?
Skoraj, gospod. Nekaj težkih programiranj imamo, ampak uspeli bomo.
Sta našla Nea?
Ali ga ne vidite? -Ne, gospod.
Nekaj odčitavamo, ampak ne vemo, kaj je to.
Ne morem še oditi.
Moram jo videti.
Zdaj?
To je moja zadnja priložnost.
Tako je, v tem je skrivnost.
Moraš ga zamesiti z rokami. -Zakaj?
Keksi potrebujejo ljubezen, tako kot jo potrebuje tudi vse ostalo.
Neo! -Upala sem, da bom to končala, preden se vrneš.
V redu. Sati, čas je, da poskusimo.
Odnesi skledo Seraphu in poglej, če je peč pripravljena.
Prav.
Vesela sem, da si prišel ven. -Jaz tudi.
Torej si me prepoznal? -En del v tebi.
Ja, tako je to.
Nekaj izgubiš, nekaj pa zadržiš.
Dvomim, da bi spoznala svoj obraz v ogledalu,
ampak še vedno imam rada sladkarije.
Ne, hvala.
Se spomniš, kako si izgledal, ko si prvič stopil skozi moja vrata?
Ves preplašen in ubog, pa se poglej sedaj.
Ne bi me več smel presenetiti, pa še me vseeno vedno.
Tudi si mi priredila nekaj presenečenj.
Upam, da sem ti pomagala.
Pomagala si mi, da pridem sem, ampak sprašujem se, zakaj.
Kam vse to pelje?
Kako se bo končalo?
Ne vem. -Ne veš ali mi nočeš povedati?
Rekla sem ti že prej. Nihče ne vidi skozi odločitev, ki je ne razume.
In to res nihče.
Kakšno odločitev?
Ni pomembno,
Moja je. Jaz imam svoje odločitve, ti pa svoje.
Spada med njih tudi to, kaj mi boš povedala in kaj ne?
Seveda ne.
Zakaj mi nisi povedala za Arhitekta?
Zakaj mi nisi povedala za Zion, za Tistega, ki je obstajal pred menoj?
Zakaj mi nisi povedala resnice? -Zato, ker še ni bil čas, da izveš.
Kdo odloča, kdaj je čas?
Saj veš, kdo odloča.
Spoznaj samega sebe.
Jaz sam.
Potem mislim, da je čas, da izvem še nekaj več.
Tudi jaz.
Povej mi, kako sem ločil razum od telesa,
ne da bi se priključil na stroje?
Povej, kako sem ustavil štiri stražarje samo z močjo misli?
Povej mi, kaj za vraga se dogaja z menoj?
Moč Edinega seže izven tega sveta.
Sega od tod pa vse do mesta, od koder poteka.
Od kod?
Iz Izvira. Zato si padel, ko si se dotaknil stražarjev.
Nisi bil pripravljen na to. Moral bi biti mrtev.
Ampak tudi na to očitno nisi bil pripravljen.
Arhitekt mi je rekel, da če se ne vrnem do Izvora,
bo Zion uničen pred polnočjo.
Prosim te.
Ti in jaz morda nisva sposobna, da vidiva skozi svoje odločitve,
on pa ne more videti skozi nobeno odločitev.
Zakaj? -Ne razume jih, ne more jih razumeti.
On razume samo spremembe v enačbah.
Če je potrebna sprememba, jo izračuna. To je njegov namen:
da uravnoteži enačbe.
Kakšen pa je tvoj namen?
Da porušim ravnotežje.
Zakaj? Kaj hočeš?
Hočem isto kot ti, Neo,
in pripravljena sem iti tako daleč kot ti, da to dosežem. Konec vojne.
Se bo končala?
Tako ali drugače.
Je mogoče rešiti Zion?
Žal mi je, nimam odgovora na to vprašanje, ampak
če odgovor obstaja, ga je mogoče najti samo na enem mestu.
Kje? -Sam veš, kje.
In če ne boš mogel najti odgovora,
se bojim, da ne bo jutrišnjega dne za nobenega od nas.
Kaj to pomeni?
Vse, kar ima začetek, ima tudi konec.
Vidim, da prihaja konec.
Vidim, kako se širi tema.
Vidim smrt.
In ti si edini, ki mu stoji na poti.
Smith. -Kmalu bo imel moč, da uniči ta svet.
Ampak ne verjamem, da se bo tukaj ustavil. Ne more se.
Verjamem, da se bo ustavil šele, ko ne bo ostalo nič več.
Kaj je on? -On je ti.
Tvoje nasprotje, tvoj negativ. Enačba, ki se hoče izenačiti.
In če ga ne bom mogel ustaviti?
Na takšen ali drugačen način, Neo, se bo ta vojna končala.
Nocoj bo prihodnost obeh svetov v tvojih rokah - ali pa v njegovih.
Kako se počutiš?
Si v redu?
Rabim samo malo časa.
To je... -Kapitan Roland?
Kaj je, Megi? -Bane, gospod. Pri zavesti je.
Prav, morda ima on kakšen odgovor.
Všeč mi je ta vonj.
Prepričana sem, da ga bom pogrešala.
Orakelj. -Vem, vem.
Sati, srček,
vzemi nekaj keksov in pojdi s Seraphom. -Ali se lahko vrnem?
Všeč bi mi bilo, če bi se vrnila. -Tudi meni. -Torej se jutri vidiva.
Upam, ljubica, upam.
Strah me je, Seraph.
Pridi.
Zasleduje naju.
No, no, veliko časa je že minilo.
Spominjam se, da je loviti tebe kot loviti duha. -Nekoč sem te že premagal.
Ja, to je res, ampak kot vidiš, so stvari zdaj malo drugačne.
Ti pa si gotovo zadnji ubežnik. -Orakelj mi je govorila o tebi.
Kaj res? In kaj je rekla o meni? -Da si slab človek.
Oh, saj nisem tako slab, ko me enkrat spoznaš.
Veličasten in vpliven Orakelj. Končno sva se srečala.
Domnevam, da si me pričakovala, ali ne?
Vsevedni Orakelj, ki ni nikoli presenečen.
Kako bi lahko tudi bila? Saj vse ve.
Če je to res, zakaj je potem tukaj. Če je vedela, da prihajam,
zakaj ni odšla?
Morda si vedela, kaj nameravam narediti, morda pa tudi ne.
Če si vedela, potem si spekla kekse in jih postavila sem namerno.
Kar pomeni, da tudi tam sediš prostovoljno, namerno.
Kaj si naredil s Sati?
Keksi potrebujejo ljubezen, tako kot jo potrebuje tudi vse ostalo.
Res si prasec. -Ti že veš, mama.
Stori, kar moraš storiti. -Da, gospa.
Prav rad bi vam povedal, ampak se ničesar ne spomnim.
Kaj je z ranami na tvojih rokah? Starejše so od enega dneva.
Ja, gotovo. To imate prav, gospod.
Res izgledajo, kot da bi si jih naredil sam.
Ampak zakaj bi naredil kaj takega sam sebi?
Razen seveda, če tega nisem delal sebi?
Ampak če nisem jaz sam, kdo sem potem?
Je bil ta človek testiran na VDT? -Ja, gospod. Bil je negativen.
Ampak pokazal je veliko neobičajne nevrološke aktivnosti.
Sinaptična križanja, znake nedavne travme,
pa tudi čudne sledi na korteksu.
Hočem resnico, ne glede na to, koliko stane. Prisilite ga, da se bo spomnil.
Gospod, našli smo jo. -Logos? -Da, gospod.
Končno ena prekleta dobra novica.
Kakšna toplotna aktivnost ali življenjski znaki?
Ne, gospod, zaenkrat še nič.
Kaj pa je z ladjo? -Naprave kažejo, da je trup cel.
Pristani pred glavno kabino.
Da, gospod.
Hočem polno diagnostiko ladje, kakor hitro je sploh v človeških močeh.
Pazljivo, gospod, te stvari so pokvarjeni prasci.
Morda je past.
Kaj je bilo to?
Umaknite to sranje, fantje. Vse, kar potrebuje, je, da jo napolnimo.
Niobi. -Morpheus.
Si v redu? -Ja, sem.
Nismo vedeli, kaj se vam je zgodilo.
Žal mi je.
Je že v redu.
Tudi jaz sem vesela, da te vidim.
Ali ste izvlekli Nea? -Ja.
Kako si vedela za to? -Orakelj.
Bila si pri njej? -Ja, tik preden so nas našli stražarji. -Kaj ti je rekla?
Tisto kot vedno.
Točno to, kar sem morala slišati.
Čez manj kot 12 ur bodo stroji prebili zunanji zid.
Vse simulacije, ki smo jih naredili, kažejo, da se naše možnosti
za preživetje dramatično zmanjšajo, ko se bodo prebili v mesto.
Zato mora biti naša glavna naloga, da uničimo
ali onesposobimo kopače v pristanišču. Če nam to uspe,
jim morda lahko preprečimo, da bi dosegli mesto.
Če ne, bo edino mesto, kjer lahko
organiziramo uspešno obrambo, vhod v tempelj.
Dovolj ozek je, da jih lahko prisilimo v borbo
v prehodu, na katerega lahko koncentriramo obrambo.
Če razumemo, ste zahtevali dodatne prostovoljce.
To je točno.
Koliko sil natančno mislite poslati v primarno obrambo v pristanišču?
Zaenkrat cel APU korpus in pol pehote.
Pol pehote? -Če bi bilo odvisno od mene,
bi dal puško v roke vsakemu moškemu, ženski in otroku
in jih poslal v to pristanišče.
Morda je boljše, da ni odvisno od vas.
To bo pokazal čas, Kanclerka.
Komandant, samo še eno vprašanje.
Je bilo kaj novic od Nebuchadnezzarja? -Ne
in zaenkrat ni vzroka, da bi verjeli, da še sploh kdaj bodo.
Morda res,
ampak še vedno lahko upamo.
Bojim se, da je upanje iluzija, za katero nimam časa.
Zee, kaj delaš? -Delam bombe.
Evakuirajo ta nivo, iti moramo.
Ne grem s teboj. -Kaj?
Iščejo prostovoljce za obrambo pristanišča.
Otroka, počakajta zunaj.
Vem,, kako se počutiš, Zee, ampak ne moreš tega narediti.
Moram. -Zakaj?
Ker ga ljubim.
In izgleda, da tudi on ljubi mene.
Če bi bila jaz tam zunaj on pa tukaj, vem, da bi naredil enako.
Kaj pa, če te ubijejo? To je norost, Zee.
Morda je res.
Ampak premisli. Če bi ti bil tam zunaj Dozer in bi bila edina
možnost, da še ga kdaj vidiš, obramba pristanišča,
kaj bi naredila?
Delaj naprej.
Kakšno sranje je to tukaj?
Nesreča, gospod.
Nisem videl. Oprostite.
Kdo za vraga pa si? -Prostovoljec, gospod.
Zakaj bi se takšen zelenec kot ti javil v mojo enoto?
Hočem izpolniti svojo dolžnost, gospod.
Moramo obdržati pristanišče.
Koliko let imaš, fant? -Osemnajst. -Torej 16, to bi še ti verjel.
Prav, pa 16. -Minimalna starost za vojsko je 18. S 16-imi si premlad.
Strojev ne zanima, koliko sem star. Vseeno me bodo ubili.
To je prekleta resnica.
Dajte mi priložnost, gospod.
Ne bom vas razočaral.
Razočaraj me, pa boš videl, da imam nekaj skupnega s stroji.
V redu, vključi.
Zopet je med živimi.
Hočeš povezavo, da boš naložil program, Sparky?
To bi bilo lepo. In lahko mi očistite vetrobran.
Povezava vzpostavljena, programi se nalagajo.
Izgleda v redu, samo...
nekaj ni v redu s prikazom Matrice. -Ne, ni, mi vidimo enako.
Kaj za vraga se tam dogaja? -Karkoli je, gotovo ni nič dobrega.
Stroji gredo proti križišču 21.
Mi smo oddajali tukaj.
Če gremo proti 53 jih morda presenetimo.
Šli bomo prvi, čim bolj globoko in izstrelili EMP.
Upam, da bomo naredili dovolj veliko luknjo, da se boste prebili skozi.
Ne bo lepo, ampak kolikor vidim, je to edina pot nazaj.
Ne, pa ni.
Še ena pot je. Naš oskrbovalni predor.
Začne se tukaj, tisoč metrov pred križiščem 21.
Če bomo imeli srečo, lahko pridemo noter, pa sploh ne bodo vedeli.
Nemogoče. To je predor za mehanike, nihče ne more peljati tam skozi.
Jaz lahko. -Sranje.
To sem že naredila. -To je bilo že davno, Niobi.
Rekla sem, da zmorem. -Pa kaj? Če lahko, boš edina, ki ti bo uspelo.
Ni mogoče, da bi ti mi sledili.
Zdravo.
Vem, da je čas zopet proti nam. Oprostite, da ste tako dolgo čakali,
ampak hotel sem biti prepričan. -Prepričan v kaj?
Vem, kaj moram narediti. -Kaj?
Ni lahkega načina, da to izrečem,
zato bom kar rekel. Vzeti moram eno ladjo.
Kaj? -Kam boš šel?
V mesto strojev.
Vem, da je težko razumeti.
Ne, pa ni. Izgubil si razum.
Vseeno moram iti. -Ne bo ti uspelo. Že sto let se nobena ladja
ni približala niti na sto kilometrov. Nikoli ti ne bo uspelo.
Moram poskusiti.
Ti je to rekel Orakelj?
Ne. -To je neumnost. Če se hočeš ubiti kar izvoli, ampak ne boš
zapravil ene od naših ladij.
Morate mi verjeti, moram iti. -Sranje!
Jaz sem kapitan te ladje, jaz bom rekel, kam bo šla!
In verjemi mi, da bo ta ladja šla prej v pekel,
kot pa bom dopustil, da jo odpelješ.
Lahko vzame mojo.
Ne moreš tega narediti.
Niti ne misli, da mi lahko rečeš, kaj lahko s svojo ladjo in kaj ne.
Ne po tem majhnem govoru, ki si ga imel.
Za božjo voljo, Niobi! -Upravljam to ladjo, lahko ima mojo.
Če vzletimo v eni uri, lahko pridemo do Ziona pred stroji.
Tudi ta načrt ni slabši od drugih.
Zapravljene, prekleto zapravljanje.
Dve ladji, dve smeri.
Zveni kot prerokba, ali ne, Morpheus?
Nikoli nisi verjela v njih.
Še vedno ne verjamem. -Zakaj pa potem to delaš?
Ker verjamem vanj.
Hvala.
Zakaj pa je to? -Pomagalo ti bo, da se sprostiš.
Lažje se boš spomnil.
Kaj pa, če se nočem spomniti?
Zakaj se ne bi hotel?
Kaj, če sem res sprožil EMP?
Kaj, če sem uničil vse te ladje in sem odgovoren
za smrt vseh teh ljudi?
Če sem to naredil, potem zame ni ravno varno tukaj, ali ne?
Seveda pa potem ni varno niti zate.
Pripravljena sem.
Trinity, nekaj ti moram povedati.
Nekaj, kar moraš razumeti.
Vem, da moram iti.
Kaj bo pa potem, pa ne vem.
Vem. Ne veš, če se boš vrnil.
Vedela sem to od trenutka, ko si rekel, da moraš iti. Videla sem ti na obrazu.
Prav tako kot si ti od trenutka, ko si me pogledal vedel, da grem s teboj.
Bojim se, Trin. -Tudi jaz.
Rabila sem deset minut, da sem obula prvi čevelj.
Ampak nekaj ti povem. Pred šestimi urami
sem rekla Merovingianu, da sem zate pripravljena dati vse.
Veš, kaj se je v teh šestih urah spremenilo?
Ne. -Nič.
Si pripravil strelivo? -Skoraj sem končal, gospod.
Potem pa gremo, zmanjkuje nam časa.
Neu ne bomo nič pustili?
Rekel je, da je ne potrebuje.
Ne bom ti rekel zbogom, pač pa ti samo zaželel srečo.
Hvala.
Upam samo, da veš, kaj delaš.
Tudi jaz.
V čast mi je bilo, gospod.
Ne, v čast je bilo meni.
Pripravljeni smo, gospod. -Bil je že skrajni čas.
Že zamujamo, kapitan, zato pohitimo.
Adijo, mala. Pazi nanju.
Pripravljen?
Motor se ni vžgal. Gotovo je varovalka. Preverila bom.
Lahko bi vedel, da bo poslal svojo mrho sem dol. -Bane!
Nihče mi ni tolikokrat ušel kot ti.
Vedno, ko sem mislil, da je zadnjič, vedno, ko
sem mislil, da te že imamo, si se mi nekako izmuznila med prsti.
Res ne morem izraziti, kako frustrirajoče je to bilo.
O čem pa govoriš?
Mislim, da bom užival, ko te bom ubil. Enako, kot ko bom ubil njega.
Neo. Bane je tukaj, ponorel je!
Plačala mi boš za to.
Še 27 kilometrov.
Kapitan, nekaj nujnega imamo tukaj. -Kaj pa je? -Megi, gospod, mrtva je.
Umorjena. To je bil Bane. -Prekleto.
Vedel sem. Vedel sem, da se mu je zmešalo.
On je sprožil tisti EMP. Prekleto, moral bi to stepsti iz njega.
Preiskali smo celo ladjo, kapitan. Ni ga tukaj.
Vem, kje je. -Na Logosu.
Moramo se vrniti. -Prepozno je.
Morda bosta potrebovala našo pomoč. -Preveč nevarno je.
Zakaj? -Ker če ju je ubil, kontrolira še en EMP.
Zdaj sta prepuščena sebi, prav tako kot mi.
G. Anderson.
Vidim, da si v tem svetu prav tako predvidljiv kot v drugem.
Kaj? -Zmešalo se mu je.
Morda to tako izgleda,
midva z g. Andersonom pa veva, da videz vara.
Zmedeni, g. Anderson? Kmalu vam bo vse jasno.
Hvala, da ste mi prinesli puško. Lahko jo spustite na tla.
Ne delaj tega. Streljaj!
Takoj streljaj! -Ja, streljaj. Zažgi naju.
Skuri naju živa. -Naredi to! Če ne boš, bo on ubil oba.
Glej ga, zdaj bi moral streljati, pa ne bo.
Ne more. -Naredi to.
Stopite proč od orožja in se obrnite.
Pusti jo.
Nekako znano, ali ne? Tukaj sva nekoč že bila, ti in jaz.
Se ne spomniš? Jaz se. Na nič drugega ne morem misliti.
Kdo si ti? -Me še veno nisi prepoznal?
Priznam, da si je težko zamisliti, da bi bil v tem gnijočem kosu mesa.
Smrad, ki polni vsak dih, oblak smradu, ki mu ne moreš uiti.
Odvratno. Prav patetično je, kako je to občutljivo.
Nič tako slabega ne sme preživeti.
Kaj hočeš? -Hočem isto kot vi.
Ja.
Tako je, g. Anderson, poglejte skozi to meso, to telo,
s svojimi lepimi očmi, pa boste spoznali svojega sovražnika.
Ne. -Ja, g. Anderson.
To ne more biti res.
Ni mesta, kamor ne bi mogel iti. Ni mesta, kjer te ne bi našel.
To je nemogoče.
Ni nemogoče, pač pa neizogibno.
Zbogom, g. Anderson.
Ta je, mora biti ta.
Želim, da bi se lahko videli, g. Anderson.
Slep mesija.
Ste simbol svoje rase, g. Anderson.
Nemočen,
patetičen.
Čakajoč, da vas nekdo reši bede.
Lahko te vidim.
Ni še končano, g. Anderson, ni še končano.
Trinity! -Neo.
Oh, ne.
Tvoje oči!
Z menoj bo vse v redu.
Žal mi je, Trin. Mislim, da boš morala ti voziti.
Seizmika kaže, da je še 22 minut do preboja.
Ne vedo, da nimamo EMP. Napadali bodo v valovih.
Koncentrirajte ogenj na vrtalne stroje.
Naj AP zasedejo svoje položaje.
Da, gospod.
V redu.
To je to.
Vsi me poznate,
zato bom to povedal tako enostavno, kot je le mogoče.
Če je prišel čas za smrt, je pač prišel.
Želim samo to. Če že moramo dati tem prascem življenja,
jim pokažimo pekel, preden jih dobijo!
Charro, te je strah?
Prekleto da.
Potem se dogovoriva.
Ti boš polnila, jaz pa streljala.
Zmenjeno.
Kristus, poglejte si tole. -Tiho.
Koliko je do odprtine? -1,4 kilometra.
Še vedno ustvarjamo preveč polja.
Ghost, ugasni pogonski sistem.
Pusti samo 4 polja na ročno upravljanje.
S tem bomo skoraj na dnu!
Počasi, mala.
700 metrov.
Če bi vsaj prišli dovolj blizu.
600 metrov.
Tam.
Sranje!
Slišali so. Prihajajo. -Daj mi polno moč v pogonski sistem!
Zasedimo položaje za orožjem. -Gremo, gremo!
Ghost, si najboljši strelec, kar jih imamo. Pojdi z njimi.
Morpheus, zavzemi njegovo mesto.
Prihajam, mala.
Prihajajo.
Pazi, tole ni Logos. -Sedite in se primite, zdaj gremo.
Jezus, nisem vedel, kaj ta ženska zmore.
Preboj! Luknja v stropu!
Namerite!
Streljaj!
Sranje.
Pridi, greva.
Krijte si hrbet!
Napolni!
Napolni 9!
Gremo, zdaj! Premakni se!
Pazite, pred seboj!
Ne smejo se prebiti!
Guno!
O moj Bog!
Kje za vraga je moja pehota? Hočem, da se ta preklet stroj uniči!
Primi tole!
Sranje!
Že drugi se je prebil. -Prekleto.
Sranje, debelo rit ima.
Držite jih proč od mene! -Bog, koliko je tega sranja!
Kapitan, vidite tole? -Hočejo uničiti radio. Ustavi jih!
Prekleto!
Tukaj.
Primi me za pas.
Čakam na čist strel.
Prekleto.
Komandant Lock, nekaj prihaja.
Poln ekran imam tega, kar prihaja. -Oprostite, ampak to je nekaj drugega.
Kako? -Izgleda, da je eden od naših.
To je nemogoče. -Holografija potrjuje, gospod.
Pokličite ga, hočem dostopno kodo. -Poskušamo, ampak ne odgovarja.
To je trik. To ni eden od naših, ne more biti.
To je mehanski kanal. Nihče ne more pilotirati skozi mehanskega.
Daj mi 30 stopinj na 80 procentov. -30 stopinj, 80 procentov.
Sprednja paluba, 60 stopinj, 20 procentov. -60 stopinj.
Prekleto! Daj že! -Poskušam.
Gospod, holograf je potrdil. To je Hamer, gospod.
Kako je to mogoče?
Ladja je napadena in težko poškodovana,
ampak s to hitrostjo bo prišla do vrat 3 čez 12 minut.
Gospod, če izstrelijo EMP, bodo uničili vse stražarje v pristanišču.
Uničili bodo še kaj več. Uničili bodo naš celoten obrambni sistem.
Če tam izstrelijo EMP, bomo izgubili pristanišče.
Gospod, pristanišče smo že izgubili.
Odprite vrata.
Vrata ne reagirajo!
Poškodovana so, gospod!
Izgubili smo kontrolo! Ne moremo jih odpreti!
Tam je izhod. -Na moj znak mi daj polno moč na 90 stopinj na desnem boku.
Polna moč, 90 stopinj.
Zdaj!
Vzdrži, mala.
Prekleto, ženska, res znaš voziti.
Nismo še prišli domov. Kaj je z vrati?
Stražarji so v pristanišču.
Smo morda prepozni?
Koliko AP enot še je operativnih? -13, gospod.
Pokliči mi najbližjega k vratom 3.
Napolni!
Prekleto železo.
Pojdi.
Pazi, prihajajo dol!
Za teboj!
Zataknilo se je!
Prihajajo, mali. Beži odtod.
Uspelo mi je!
Kapitan Mifuni?
Oh, ne.
Prihajajo!
Hamer!
Kaj?
Moraš odpreti ta vrata
in spustiti Hamerja noter.
Odpri vrata. Pohiti, ni časa.
Kapitan, nisem končal svojega treninga.
Tudi jaz ne.
Ne bo nam uspelo. EMP moramo izstreliti takoj!
Odprite, kdorkoli, prosim.
Premakni se!
Samo naprej, pojdi naravnost naprej.
Komandant, holograf poroča, da se AP kapitana Mifunija bliža vratom 3.
Moram samo pritisniti sprožilec.
AP kapitana Mifunija je dosegel vrata 3.
Koliko še je časa? -Dve minuti do udarca.
Kapitan Mifuni, me slišite? -Mislim, da mu radio ne deluje.
Mifuni, tukaj Lock.
Ne vem, če me slišite, ampak če lahko...
Hamer se bo zaletel v vrata.
Dve minuti časa imate, kapitan,
da odprete ta vrata.
Link!
Čas je, Link. Pripravi EMP.
Opravi že, mali.
Neo, zaupam vate.
Ja! -Daj, mala.
Ni več daleč.
Kmalu bomo doma. Kmalu.
Vključi, Link!
Uspelo ti je.
Ne, uspelo je nam vsem.
Hudičevo dobra pilotka si.
Nekatere stvari na tem svetu se nikoli ne spremenijo.
Nekatere pa se.
Na srečo se nekatere res.
Link!
Zee? -Link! -Zee!
Vedela sem, da se boš vrnil, vedela sem!
Saj sem ti obljubil.
Nosil si jo.
Se šališ? Nikoli je ne bi snel.
Trije kapitani, ena ladja.
Domnevam, da sta ostali dve ladji izgubljeni v enako neugodnih okoliščinah.
Tudi jaz sem vesela, da te vidim, Jason. -Kanclerji čakajo na vaša pojasnila.
Oprostite, če me ne bo zraven. Moram pospraviti za vašo predstavo.
Ali sem kaj spregledal, komandant? Mislim, da smo ravno rešili pristanišče.
Kaj je narobe z vami, ljudje? Ne vidite dalje od svojega nosu.
Vaš EMP je skuril vsak kos elektronike v vseh AP enotah.
Če bi bil stroj, bi zdaj poslal sem vse stražarje, kar jih imajo.
Rešili ste pristanišče, kapitan? Morda pa ste nas servirali na srebrnem pladnju.
Daj, prereži že to.
Most je prazen.
Slišiš to?
Priklopite te kable! Hočem, da se sistem usposobi!
Komandant, pristanišče. Slišijo jih prihajati.
Ukažite vsem, naj se umaknejo. Zaprimo ta prehod, takoj!
Pohitite!
O moj Bog!
Vse je prazno. -Vključite.
Vi ste na potezi.
Torej si mu dala svojo ladjo?
Res je, Kanclerka, dala sem mu jo.
In nihče ni vedel, kaj nameravaš?
Orakelj ni o tem nič rekel?
Rekla mi je, da bo Neo potreboval mojo pomoč in ko bo prišel ta čas,
bom morala izbrati, če mu bom pomagala ali ne.
Ampak kakšne možnosti ima ena ladja
proti njihovemu celotnemu obrambnemu sistemu?
Nobenih, to ni mogoče, ampak ni me hotel poslušati.
Niti streliva ni hotel imeti. Popolnoma je izgubil pamet.
Ne, ni je.
Neo dela to, v kar verjame, da je prav.
Ne vem, če je to, kar dela, prav.
Ne vem, če bo dosegel mesto strojev.
In če ga tudi bo, ne vem, kaj lahko naredi, da bi nas rešil.
Vem pa, da dokler bo v njegovem telesu še zadnji dih,
se ne bo vdal.
In tudi mi se ne smemo.
Temperatura pada.
Tukaj sva.
Nad polji sva, kajne?
Kako veš?
Lahko jih čutim.
Tam.
Nekaj je tam, ali vidiš?
Tri linije. -Energetski kabli.
Sledi jim.
Kaj delajo?
Ne vem.
Poročnik!
Prekleto!
Kaj bomo zdaj, komandant?
Zdaj še je samo vprašanje časa. Stroji se bodo prebili v mesto.
Priporočam, da se kanclerji pridružite ostalim civilistom v templju.
Koliko časa imamo?
Dve uri, morda manj.
Moji možje so začeli utrjevati položaje
s preostalo artilerijo na zadnjih položajih.
Bojim se, da ne morem več veliko narediti.
Komandant, mislite, da imamo kakšne možnosti, da preživimo?
Na vašem mestu, Kanclerka, tega ne bi vprašal mene.
Vprašal bi njega.
Zakaj?
Zato, ker je on tisti, ki verjame v čudeže.
Tam, tiste planine.
Tam je.
Vidiš, kaj je tam? -Ja.
Če boš rekel, da nama bo uspelo, ti bom verjela. -Uspelo nama bo.
Mora nama.
Stražarji!
Preveč jih je.
Imam te!
Daj, Neo, potrebujem tvojo pomoč. -Ne morem jih premagati.
Kaj bova naredila? -Pojdi gor.
Čez njih. -Kaj?
Nebo.
To je edina pot.
Pa pojdiva gor.
Čudovito.
Pritisni starter, prižgi motorje.
Še enkrat.
Počasi.
Zdaj!
Trin!
Trinity!
Trinity?!
Tukaj sem. -Kje?
Tukaj.
Uspelo nama je.
Saj si rekel, da nama bo.
To je neverjetno, Trin.
Povsod luči.
Kot bi bilo vse zgrajeno iz svetlobe.
Želim si, da bi lahko videla to, kar vidim jaz.
Že tako si mi veliko pokazal.
Kaj je, Trinity? Kaj je narobe?
Ne morem s teboj, Neo.
Prišla sem tako daleč, kot sem lahko.
Kaj?
Oh, ne.
Oh, ne, ne, ne!
Je že v redu.
Prišel je čas.
Naredila sem, kar sem lahko.
Ti moraš opraviti še preostalo.
To moraš dokončati.
Moraš rešiti Zion.
Ne morem.
Ne brez tebe.
Ja, pa lahko.
In tudi boš.
Verjamem vate. Že vedno sem.
Trinity.
Trinity. Ne smeš umreti.
Ne moreš.
Ne smeš.
Ja, lahko.
Enkrat si me že vrnil.
Tokrat pa ne.
Se spomniš
na tej strehi, na katero si me prinesel,
zadnjih besed, ki sem jih izrekla?
Rekla si. 'Oprosti'.
Želim si, da ne bi rekla tega.
To je bila moja zadnja misel.
Želela sem si, da bi imela še eno priložnost,
da bi rekla to, kar je zares pomembno.
Da bi rekla, koliko mi je do tebe.
Kako hvaležna sem za vsak trenutek, ki sem ga preživela s teboj.
Ko sem vedela, kaj hočem povedati,
je že bilo prepozno.
Ampak ti si me pripeljal nazaj.
Izpolnil si mi željo.
Dal si mi še eno možnost, da lahko povem to, kar res mislim.
Poljubi me. Samo še enkrat. Poljubi me.
Pohitite, ni časa za izgubljanje.
Montirajte že to prekleto stvar.
Pohitite. -Dajmo, pohitite!
Neo,
če misliš kaj storiti, stori to hitro.
Hočem samo, da počakaš, da povem, kar sem prišel povedat
potem pa delaj, kar hočeš. Ne bom te poskusil ustaviti.
Program Smith je ušel iz tvoje kontrole.
Kmalu se bo razširil po tem mestu, tako kot se je po Matrici.
Ti ga ne moreš ustaviti.
Jaz pa ga lahko. -Mi te ne potrebujemo!
Nikogar ne potrebujemo!
Če je to res, sem naredil napako in me zdaj ubij.
Kaj hočeš?
Mir.
Kaj delajo?
Kaj delaš?
Morpheus!
Če ti spodleti...
Ne bo mi.
Neo.
Bori se za nas.
G. Anderson, dobrodošli nazaj.
Pogrešali smo vas.
Vam je všeč, kar sem naredil s tem mestom?
Danes bo vsega konec.
Vem, da bo. To sem že videl.
Zato bo ostanek mene samo užival v predstavi.
Mi že vemo, da sem jaz tisti, ki vas bo premagal.
Občutite, g. Anderson?
Zapira se okrog vas.
Še enkrat.
Moral bi se vam zahvaliti, saj mi je vaše življenje pokazalo
namen vsega življenja.
Namen življenja je, da se konča.
Zakaj, g. Anderson? Zakaj?
Zakaj?
Zakaj delate to?
Zakaj? Zakaj vstajate?
Zakaj se borite?
Mislite, da se borite za kaj več kot za lastno preživetje?
Mi lahko poveste, kaj to je? To sploh veste?
Je to svoboda ali resnica?
Morda mir? Ali celo ljubezen?
To so iluzije, g. Anderson, prevare vaših čutov.
Začasne konstrukcije omejenega človeškega razuma,
ki se obupano trudi, da bi upravičil obstoj,
ki je brez smisla in namena.
Tako bizaren in umeten je, kot je sama Matrica.
Zraven tega si lahko samo človeški razum izmisli
nekaj tako nesmiselnega kot ljubezen.
Vi bi to morali videti, g. Anderson. Do zdaj bi to že morali spoznati.
Ne morete zmagati, brez pomena se je naprej boriti.
Zakaj, g. Anderson?
Zakaj? Zakaj se še vedno upirate?
Zato, ker sem tako izbral.
To je moj svet!
Moj svet!
Čakaj,
to sem že videl!
To je tisto, to je konec!
Ja.
Vi ste ležali tam, kar tako.
In jaz, jaz sem stal tukaj, točno tukaj.
Zdaj bi moral nekaj povedati.
Rekel sem:
vse, kar ima svoj začetek, ima tudi konec, Neo.
Kaj?
Kaj sem pravkar rekel?
Ne.
Ne, to ni prav, to ne more biti prav.
Proč od mene!
Česa se bojiš?
To je trik!
Imel si prav, Smith.
Ves čas si imel prav.
To je bilo neizogibno.
Je končano?
Oh, ne, ne, ne.
Ne, to ni pošteno!
Končano je.
To nima smisla.
Uspelo mu je.
Rešil nas je.
Rešil nas je!
Končano je, uspelo mu je!
Uspelo mu je! Konec je, uspelo mu je!
Uspelo mu je! -Kaj je? Kaj se dogaja?
Gospod, uspelo mu je. Gospod, Neu je uspelo!
Uspelo kaj? -Končal je vojno, gospod. Stroji so odšli!
Vojna je končana, gospod. Vojna je končana!
Zion!
Zion! Zion, konec je!
Konec je!
Vojne je konec!
Vojna se je končala!
Ta trenutek sem si predstavljal
tako dolgo.
Je to resnično?
Neo, kjerkoli si,
hvala ti.
Dobro jutro.
Glej no.
Ali ni to presenečenje?
Igrala si zelo nevarno igro.
Spremembe so vedno nevarne.
Kaj misliš, kako dolgo bo ta mir trajal?
Tako dolgo, kot bo mogoče.
Kaj pa ostali?
Kateri ostali?
Tisti, ki bodo hoteli ven?
Očitno bodo osvobojeni.
Imam tvojo besedo?
Kaj misliš, kdo sem jaz?
Človek?
Orakelj!
Mislila sva že, da vas ne bova našla. -Zdaj je vse v redu.
Poglejte! Poglejte! -Poglejte si no tole.
Čudovito.
Ti si to naredila? -Za Nea.
Lepo je.
Vem, da bi mu bilo všeč.
Ga bomo še kdaj videli?
Domnevam, da ga bomo.
Nekoč.
Si to ves čas vedela?
Oh, ne, nisem.
Sem pa verjela.
Verjela sem.