Blä! Mera papper.
Kom igen, det är bara en arrestrapport för Donnellys.
AEGIS måste vara underrättade om alla hjälterelaterade händelser.
Var försiktig med vad du skriver.
Jag vet. Jag säger inget om barnen.
Jag avskyr allt hemlighetsmakeri som tvingar oss att ljuga.
Vi ljuger inte. Vi utelämnar bara vissa detaljer.
Där är de. Den listiga malen och hans stora, blå polare.
- Hej. - Snyggt jobbat med bankrånarna.
Ni är snacket i AEGIS nu.
De verkar bara belöna oss med mera blanketter.
På tal om det har jag några grejer jag måste ta med er
när det gäller Hummerkulesfallet.
Hur går det?
Som lovat skrev jag på som hennes advokat.
Jag lämnade in ett domstolsföreläggande om Hummerkules frigivning
under AEGIS artikel 1026B,
där det står att påtvingat brott inte får vara orsak till fängslande.
Perfekt!
Det avslogs.
Inte perfekt.
Problemet är att jag inte vet vad rånarna använde
för att tvinga er vän.
Okej.
Jag kan inte prata om det just nu.
Coolt. Jag fattar vad du säger. Kanske ett hembesök senare?
Visst. Vi säger så.
Hell pappersdrottningen!
Varsågod. Allt är klart.
Ska du inte titta?
Det är du. Det är säkert perfekt.
Arthur är en expert på byråkrati.
- Tja... - Gratulerar till den stora fångsten.
Oss emellan har jag hört att Rathbone är nära att välja den nya Femflaggan,
så det här är bra tajming för er.
Menar du att vi är finalister?
Vad jag saknar de här croissanterna.
Walter?
Flygplan!
Jag har skakat om min hjärna.
Okej, barn.
Vem ställer upp på en nypmatch?
Jag har tänkt på att Ödet är en flerspråkig älskarinna.
Kanske hon kallar oss att bli föräldrar.
Det här är inte föräldraskap, det är snarare att sitta barnvakt
tills Flexon hjälper oss att frige Hummerkules.
Men om han inte kan? Vi kan inte överge de små.
Kevin och Tick, ta in humrarna i badrummet. Genast!
Okej.
Mamma? Hej. Vad gör du här?
Arthur, jag måste prata. Det är Walter.
Okej. Kom in.
Vad är det med Walter?
Här. Läs själv.
"Åker bort ett tag. Snart tillbaka. Walter."
Okej.
Tycker du inte att det är konstigt?
Vadå? Att han åkte nånstans?
Det är mindre än tio ord.
Har du nånsin hört Walter säga nåt med under tio ord?
Det är en bra poäng.
Och så är det din syster.
Vadå, Dot?
Ja, hon.
Jag har ringt och ringt, hon svarar inte eller ringer tillbaka.
Och sen försökte jag ringa henne på jobbet och...
de sa att hon slutade förra tisdagen.
- Kände du till det? - Nej.
Jag är så orolig för henne.
Hon var så konstig på kaféet.
Vet du vad det är med henne?
Vad är det med dig? Du uppför dig konstigt.
Va? Nej. Jag uppför mig inte konstigt.
Det pågår inget konstigt alls.
Låt mig se om jag förstått rätt.
Monstret är inget monster. Hon är en mor.
- Det här är hennes barn. - Ja.
Och ni två har svurit att ta hand om dem?
Ja, så är det.
Jag agerar mer som en gudfader.
Okej, små scampier, träffa er nya farmor,
Joan.
Bebisarnas första ord!
De är ganska gulliga.
Det är bara en tillfällig situation.
Du kunde ha berättat om det här.
Det skulle ha kullkastat syftet
med "svurit på att inte berätta om dem".
Bra eller dåligt, så vill jag veta.
Vi ska dela allt med varandra.
Varför tror du att jag ville ordna alla middagar?
Fortsätt, mamma.
Jag kan göra middag.
Saker förändras. Livet blir komplicerat.
Jag vill vara med i din värld, Arthur.
Se vem du blir. Hjälpa dig.
- Joan, du är ju en mamma. - Ja.
Vad betyder det när de är båda upprörda men slöa.
När Arthur var en liten pojke,
när han var sån, betydde det att han var hungrig.
Tick, hon har rätt. De måste vara utsvultna.
Men vad äter de?
Sjöstjärnor. De små rosa och lila.
Vi måste hitta mer.
Joan, du är en fontän av moderkunskap.
Joan.
Han är där ute nånstans, blind och ensam.
Men han lever väl?
Den lilla farkosten som avfyrades, jag spårade explosionen
och skannade en person.
- Pulsen är förhöjd, men stabil. - Det är bra.
Sen tappade jag honom. Jag tappade signalen.
Han kan vara var som helst nu.
Han förs till Duke.
Jag förstår inte hur du vet allt det här.
Du säger att du är en AEGIS-agent, men hur är det möjligt?
Varför är du ens här, Walter?
Jag heter faktiskt John.
John Wu.
Herregud!
Okej, Arthur, du sa att du har information om vårt fall,
så nu sätter vi igång.
Vem är det här?
Det är min mamma, Joan.
Mamma, det här är Flexon.
Ursäkta. Pat Murphy. Förlåt.
Oroa dig inte. Sånt händer.
Oj, Flexon! Så fint av dig att komma hit och hjälpa Arthur.
Jag försöker vara flexibel för mina klienter.
Så där ja! Tämj vildhästen!
- Rid, cowboy! - Lugn, Tick.
Vad i helsike är det där?
Varför är han här?
Jag bjöd in honom. Vi behöver hans hjälp.
Flexon, de här är Hummerkules barn.
Vi räddade dem från Donnellys
och de använde barnen för att tvinga Hummerkules att råna bankerna.
Det var som tusen! Där är påtvingadet!
Jag måste skriva ner det här.
Joan, kan du ta Sam och Phoebe in i det andra rummet?
De vuxna måste prata.
Kom. Släpp taget.
Kom igen, vi leker cowboys sen.
Tack, mamma.
Du, gummihals!
Vi avlade en hjälteed att hålla humrarna hemliga.
Hjältar bryter inte sina eder.
Okej, men att låta AEGIS få veta om barnen är kanske enda sättet
att befria Hummerkules från fängelset.
Är det inte värt att bryta en ed för?
- Vi kan återförena familjen. - Ja.
Jag är förvånad över att du är villig att ta tillbaka ditt ord så fort.
Men tänk om det är enda sättet att hjälpa Hummerkules.
Mitt ord är min garanti.
Lugn där, blå.
Jag ska inte berätta för nån. Advokat-klient tystnadsplikt.
Försök inte tysta mig med din juridiska bluffjargo...
Det är bara ett fint sätt att säga att han håller hemligheten.
På mitt hjältehedersord.
Rätten tillåter det.
Coolt. Ha en bra dag.
"Sjöstjärnebutiker i staden"?
Varför trycker du inte på den lilla stjärnknappen?
Det är inte det den representerar.
Hej, grabbar!
Jag hittade dem.
Okej!
Det finns en butik som har Violet Five Points,
men det är rätt långt bort och...
...min bil är på verkstad.
Joan har en bil.
Du kan använda den. Eller hur, Joan?
Dagen då din far dödades,
tog Fasan speciellt notis om din bror.
AEGIS kände att din familj behövde beskydd.
Så de lät dig gifta dig med min mamma?
Jag skulle bevaka på avstånd och det är vad jag gjorde.
Men din mor var så vacker.
Det är en gammal klyscha, antar jag.
Spionen blev kär.
När jag blev pensionerad
ville jag att hon skulle lära känna mitt riktiga jag,
så jag gick med i hennes kyrkgrupp, vårt förhållande växte...
Du ville att hon skulle lära känna ditt riktiga jag,
så du ljög för henne direkt och byggde ett äktenskap på en hemlighet?
Jag hade tänkt berätta för henne och er alla.
Jag visste bara inte hur.
Vi var lyckliga
och åren gick så fort, och...
...jag hoppades hitta rätt tid, men den kom aldrig.
Den rätta tiden var för tio år sen!
Jag kanske inte var helt ärlig om vem jag var,
men jag ljög aldrig om hur jag kände.
Hur ska vi kunna veta det?
Jag vet inte.
Det jag vet är att Rathbone ringde mig
eftersom han trodde att Everest-familjen fortfarande var i fara.
Han gav mig samma information som Överdriften och jag följde den hit.
Du behöver inte rädda mig.
Du har säkert rätt.
Jag tänker inte sluta försöka.
Var är den korkade saken?
Den måste finnas här nånstans. Här.
Herregud!
- Hej, Arthur. - Superian.
Vad gör du här? Såg nån dig komma in?
Du vill väl inte att nån får höra
om de små atlantierna du gömmer?
Vem berättade om dem?
Jag är Superian.
Var du än är på planeten, kan jag höra dig.
Jaha, vad gör du här?
Jag behöver lite mer av din pratterapi.
Hör på. Jag är inte kvalificerad som din terapeut.
Jag kanske har ställt till det.
Jag har verkligen ställt till det.
Okej, sätt dig.
Jag föredrar att ligga ner. Är sovrummet däråt?
Sovrummet är...
Jag hoppas att Kevin kommer tillbaka med sjöstjärnorna snart.
De här barnen mår inte bra.
Lugn, Phoebe.
Stanna i badkaret. Lugn.
Att vara förälder är konstigt.
Vad händer om man gör fel?
Allt du kan göra är att älska dem och göra ditt bästa.
Det måste vara mer än så.
Att vara förälder är hårt jobb.
Ingen kan göra det perfekt.
Men jag är Tick.
Men vi ställer alla till det ibland.
Inte du, Joan.
Speciellt jag.
När Arthur och Dots far dog...
...fick jag kämpa.
Jag fanns inte där för dem.
Du är en otrolig mamma.
Och Dot och Arthur är fantastiska.
- Är de? - Ja!
Men Dot har nåt slags livskris som hon inte vill prata om.
Och jag hade så fel om Arthur i så många år.
Och nu är han så rätt.
Jag tror att jag bara behöver en stor seger.
Några beslutsamma handlingar som får folk att hylla mig igen.
Att vara beslutsam är så överreklamerat.
Kärnkraftsavveckling då?
Alla gillar väl det? Jag kan ta alla kärnvapen i världen,
kasta in dem i ett stort nät och kasta in dem i solen.
Du måste låta mänskligheten ta hand om såna grejer själv.
Visa folket att du respekterar deras oberoende
och det de uppnår, och kanske deras nationalmonument.
Okej. Du gillade inte heller Devil's Tower-gesten.
Jag blev lite bestört, faktiskt.
Låt mänskligheten veta hur du känner för dem, så sa du.
Nu hatar de mig mer än nånsin, och det kommer att bli värre.
Ursäkta, värre?
Kan du utveckla det?
När de får höra om E. Morgan Pearl.
Nej, vad... Vad hände E. Morgan Pearl?
Jag lämnade honom på vår pyramid i Guatemala.
Lämnade du honom där? Ensam?
Ja! Jag försökte dela mina känslor!
Okej, jag vet att jag ställde till det.
Ställde till det?
Han vandrar omkring i djungeln nu.
Han kommer antagligen att hitta ut.
Och sen börjar han prata igen.
Tror du att nån märker om jag fryser ner honom
och placerar honom nånstans, som typ i Antarktis?
Bara i ett decennium, eller så?
Ja, jag tror att folk skulle märka det.
Vi behöver att annat svar. Förslag?
Flyg till Guatemala,
hämta E. Morgan Pearl, och ta med honom hem.
Andra förslag?
Nej! Det är det enda svaret, Superian. Och det är inget förslag.
- Arthur? - Vad är det, Tick?
Vi är mitt i en session.
Vi har fler som knackar på dörren.
Okej. Förlåt, Superian.
Det är okej.
Jag ska ligga här ett tag och tänka på mina möjligheter.
Åk till Guatemala.
Vem är det?
Det är agent Miranda Lee från AEGIS.
Vad gör Miranda här?
Jag låter dem inte ta våra barn!
Okej. Håll dig lugn.
Det finns miljoner andra orsaker jag inte kommer på, till att hon är här.
Tänker du släppa in mig?
Ja, naturligtvis.
Hej. Kom in.
Är du den jag gillar?
Hej, Arthur.
Arthur?
Hej, kom in.
Ursäkta för det oanmälda besöket, men det är så HQ-utvärd. fungerar.
Ursäkta. Vadå?
HQ-utvärderingar.
Jag tror inte att jag vet vad det är.
AEGIS utför HQ-utvärderingar
när nån har valts till finalist för Femflaggan.
Är vi officiellt finalister för Femflaggan?
Ja. Och vi vill vara säkra på att ni inte gömmer några mörka hemligheter.
Det här tar bara några minuter.
Visst. Ja.
Vad tycker du?
Jag vet att det är din livslånga dröm att gå med i Femflaggan,
men att ha AEGIS här utsätter barnen för fara.
Ja, men om vi kommer med i Femflaggan har vi en bättre chans
att få AEGIS att hjälpa Hummerkules och barnen.
Är ni två redo?
Ett ögonblick.
Är du med?
Om du tror att det hjälper.
Ja.
Okej. Var vill du ha oss?
Ni kan sitta ner här.
Lite närmare.
Närmare.
Mycket bra.
Rör inte den, tack.
Tack.
Tick, om du vill vara först,
så ska jag ställa några frågor.
Jag är en öppen bok. Läs i din egen takt.
På AEGIS-blanketten kryssade du i rutan
för Mystisk Massiv Minnesförlust.
Gjorde jag?
Några genombrott där? Några minnen?
Tyvärr inte.
Dina okontrollerbara impulser? Eller driften till våld?
Tick skulle inte skada en fluga.
Om inte flugan var en skurk.
Var det ett dåligt svar?
Jag måste bara ställa frågorna.
Hjältar kan bli instabila under press. Göra galna saker.
Jag menar, se på Superian.
Arthur, din tur.
Det är min grannes band. De suger.
Jag gillar det.
Musiken har en klagande hunger.
Det har den.
Är Kevin tillbaka med...
Tyst.
Hej. Jag är Arthurs mamma, Joan.
Mamma, det här är Miranda från AEGIS
och hon intervjuar Tick och mig
eftersom vi är finalister till Femflaggan.
Femflaggan.
Oj.
Bry er inte om mig. Jag ska bara laga lite kaffe.
Arthur, det står här att du har en dokumenterad historia av mentalsjukdom.
Jag blev feldiagnosticerad.
Som revisor.
Jag kan förklara.
Nej, mamma, det behövs inte. Du borde nog inte.
Det var ett misstag.
Vi trodde att Arthur var besatt av Fasan,
efter att alla trodde att han var död,
men Arthur hade rätt,
och vi hade fel.
Jag hade fel.
Jag är ledsen.
Det gör inget, mamma.
Allt som hände mig, allt jag gjorde, det är...
...det som gjorde mig till den jag är idag.
Det var väl inte så plågsamt?
Jag hatade det.
Tack båda för er tid och uppriktighet.
Sjöstjärneleverans.
Kevin! Trevligt att se dig. Du är en livräddare.
Låt mig visa dig in i badrummet. Ursäkta.
Okej.
Kevin är vår rörmokare.
Ja, han gör fantastiska saker med koppar.
Miranda?
Jag vet att det är för tidigt för dig att säga nåt,
men kan du säga hur det gick för oss?
Ni är fortfarande med.
Arthur. Se vem som är här.
Jag tänkte på det du sa
och insåg att jag varit omedveten om mitt negativa beteendemönster.
Och jag vill att du ska veta
att jag försöker börja processen av inre helande
så att jag kan gå vidare till att manifestera mitt bättre jag.
Va? Det var inte så jag menade...
Säg till min vän samma sak som du sa under flygturen.
Jag hade fel som var så hård mot Superian.
Han gör sitt bästa.
Fortsätt.
Och jag behöver absolut aldrig nånsin
berätta för nån var jag har varit.
Har du hotat den här mannen?
Jag? Nej då.
Det är inte min stil.
Jag ska bara ta hem honom nu.
Nej. Jag tror att jag ska ta hand om E. Morgan Pearl
ett litet tag.
Och vet du vad jag tycker att du borde göra?
Jag tycker att du borde ta en paus.
Du borde ta en lång promenad.
- På marken? - Ja!
Om du bara vill sitta ner på soffan.
Minns du var du bor?
Får jag ringa efter en Uber?
Eller vill du kura ihop dig i fosterställning?
Det är...
Kom igen, Phoebe.
Ät ditt mos.
Jag förstår inte. Det är de rätta sjöstjärnorna.
Varför äter de inte?
De gillar det inte.
Sa du inte att Hummerkules tuggade maten åt dem?
- Ja. - Ställ in den på frappé.
Tack så mycket, mamma.
Jag vill inte att raringarna ska vara hungriga.
Inte för det. För det du gjorde där inne med Miranda.
Jag visste inte om du godkände mig som en superhjälte förut.
Jag vill att du ska vara den du ska vara.
Jag vill vara med i Femflaggan.
Okej.
Jag måste...
Ni två är verkligen goda, eller hur?
Vi försöker vara det.
Jag tänkte att kanske...
Han stoppade den i munnen.
Smaken...
...tränger igenom gommen...
...och torpederar mina smaklökar.
Herregud!
Det fungerar. Du gör det.
Joan!
Det gillade ni.
Okej.
Här kommer tåget.
Verkligen?
Han gjorde det igen.