- Är det illa i natt? - Det är ju ett sätt att beskriva det!
"Vansinnigt" verkar mer lämpligt. Det känns som om han flåsar mig i nacken.
Det är min fackmässiga åsikt att vi borde dra. Nu.
Det är noterat.
Snygga upp här och hitta våra gäster.
Jag behöver bara dämpa lite.
Du vet hur det går till. Du måste vara klar.
Det viktigaste först.
Var är han?
Visa var han gömmer sig.
Du sa att han bara mördade nio! Det finns fyrtio offer här!
Nio medan han levde. Några till sen dess. Var är han, Dennis?
Alla grupper i läge A. Ta hit kuben!
Varför kallas han Knäckaren? Kör han rivningsbil?
Vanlig folktro. Lokalfärgen som driver ut sina demoner.
Eller för att han knäckte offren i bitar.
Jag avskyr att bli stressad.
- Han är inte som de andra. - Du får bonus.
- Så mycket pengar har du inte. - Du blir snart förvånad. Jobba nu.
Akta dig, Dennis. Bli inte för nyfiken.
Nej! Din jävel!
Hur kan du rättfärdiga dig, Cyrus? Det är slaveri!
Du är envis, Damon. - Och du då, Kalina?
Kånkar du fortfarande runt på dina kvicksilverbloss och din magibok?
Det är inte djur du fångar, det är människor!
Döda människor. Gå med i Greenpeace och kasta blod på tanters pälsar.
Varför ska du leka Gud?
- Leker gör barn. - Du lyckas aldrig utan rätt formler.
Det och den trettonde vålnaden.
Få undan dem! Vi har förlorat för mycket tid.
- Varför sa han trettonde? - För kuben i läge.
Vad menade han med tretton vålnader? Du anlitade mig för tolv.
Knäckaren är nummer tolv. Sen är vi klara, Cyrus!
Tolv och en till. Jag trodde att du var synsk.
- Så funkar det inte! - Vi hinner inte gräla.
- Fram med betet! - Bete? Vi har aldrig behövt bete.
En tankbil med blod? Du måste skämta.
Nu ska kuben slås på.
Börja sända.
Kom... Kom!
Hjälp mig! Hjälp!
Nej!
Sätt ner honom!
Cyrus... Hoppas att du är nöjd. Du har dina tolv.
Hjälp! Han dör!
Håll ut, Damon! - Hjälp! - Fan ta dig, Cyrus!
Kan nån hjälpa mig?!
Hjälp mig! Gör nåt!
Cyrus...
Gud...
Snurra mig! Kom igen, Kathy. Fortare!
- Jag tar tag i armarna. - Försök fånga mig!
Du är världens bästa lillebror!
Jag ska ta dig. Jag ska ta dig!
Titta på dem. Han flyr nu, men snart kastar han henne över axeln.
- De är perfekta. - Titta. Titta...
De trivs verkligen här.
- Jag älskar dig. - Grattis!
- Mitt hjärta, mitt hjärta... - Grattis på födelsedagen, pappa.
- Grattis, Arthur. - Här är min present, pappa.
Vi älskar dig. Önska dig nåt och blås ut ljusen.
- Vad önskade du dig? - Jag älskar dig.
- Vad var det? Varför går brandlarmet? - Jag tar ungarna. Ring brandkåren.
- Pappa! - Hjälp, mamma! - Ta ungarna.
- Mamma! Pappa! - Ta ungarna!
- Var är mamma? Var är hon? - Jag vet inte.
- Bobby, kom! Vi måste ut! - Jean! Jean!
Mamma är kvar. Vi kan inte lämna henne!
Bobby, gå ut. Vänta utanför.
Du får inte gå in igen.
Jag beklagar. Hon klarade sig inte.
Jag borde ha gått in igen.
Vi har samlats för att hedra minnet av Jean Kriticos.
En engagerad mor och älskad maka som alltför tidigt har ryckts bort.
Jean, du blir evigt saknad men aldrig bortglömd.
Jag saknar dig, mamma.
Varför måste du lämna oss? Jag klarar det inte utan dig.
- Du får inte försvinna. - Mamma, jag älskar dig verkligen.
Vaka över oss.
Jag älskar dig för alltid.
PÅMINNELSE
Pappa, klockan är...
Klockan är nästan halv nio. Snart missar du första lektionen.
"I dag i "Döden i Amerika": Cancertalen minskar men självmorden ökar brant."
"Vi har ett specialinslag i dag. En kropp hittades i morse. Halvsuggen."
Hör du! Halshuggen.
- Bobby, tänk ut en sundare hobby. - Låt mig vara. Jag spelar in.
God morgon, allihopa.
Nånting luktar intressant.
De har hittat en kille utan huvud bakom Dunkin' Donuts!
Det kaféet gillar jag.
Kathy... Låt Maggie laga frukosten. Det var därför vi anställde henne.
- Har du smakat på Maggies mat? - Bara den där gången.
Det där hörde jag! Jag lagar bättre mat än du.
Vi måste hålla sams.
Pappa, säg åt Kathy att det är sunt att protokollföra döden.
Det är sunt att protokollföra döden.
- Hon går på som en slampa om det. - Kalla inte din syster för slampa!
Jag föredrar ordet "tjatkäring".
- Slampor är tjejer med lösaktig... - Har skräckmästaren gjort läxorna?
Fan! Bobby, det är tredje gången jag snubblar på sparkcykeln.
- Om vi bodde större skulle det gå bra. - Vi bor inte stort längre.
Det är allt jag klarar nu, så vi ska hålla våra grejer borta från golvet.
Bobby, lägg undan den sabla bandspelaren...
...och gör dig i ordning. - Förlåt, pappa.
- Det måste vara advokaten. - Vad? Är inte skulderna ordnade?
Det gällde inte det.
Vi måste väl inte flytta igen?
Det går bra. Vi ska klara av det.
- Mr Kriticos? - Ja. Och du är?
- Ben Moss. God dag. - Kom in.
Går det bra nu, eller?
Ja då. Ett ögonblick bara.
Förlåt. Nu är jag klar.
Jag representerar er farbror Cyrus Kriticos dödsbo.
- Har vi en farbror Cyrus? - Hade.
Jag träffade honom bara ett par gånger.
Han var inte populär. Han slösade bort familjeförmögenheten.
- Har vi en familjeförmögenhet? - Nej, Cyrus slösade bort den.
Bobby, du har en före detta farbror!
- Varför är han en före detta? - Han fyller inte år mer.
- Är han död?! - Nu lyssnar han.
Cyrus spelade in det här. Han ville att ni skulle se det efter hans död.
Arthur... Trevligt att prata med dig.
Om du ser det här lever jag tyvärr inte längre.
Lyckligtvis gör det dig och din familj till mina enda arvingar.
Jag har bett min advokat, mr Moss-
- att förmedla huvudpunkterna i mitt testamente. - Varsågod, Ben.
- En nyckel? - Till vad då?
- En nyckel till ert nya hus. - Vad?
Huset är frukten av mitt livsverk.
- Badrum! Alla får eget badrum! - Kan det här stämma?
Det är ett unikt hus. Mitt hem.
Mitt hem. Jag ska inte klaga. Jag har levt ett intressant liv.
Jag har sett otroliga saker.
Jag beklagar bara att jag aldrig lärde känna min brorson, Arthur...
...eller fick en familjs kärlek, som du.
Det här huset är mitt försök att gottgöra det.
Varsågod.
Vi kanske ses igen...
...i ett annat liv.
- När får vi se det? - Det är ert. Jag ska dit efter jobbet.
- Frun och barnen kan... - Stopp där! Jag är inte frugan.
Min fru... Min fru är...
Vår mamma brändes ihjäl i en eldsvåda. - Vad då? Det är ju sant.
Nu räcker det, Robert. - Mr Moss... Var ligger det egentligen?
Bara ett par timmar härifrån. I staden Willow Grove.
Området är underbart, men er farbror gillade avskildhet. Inga grannar.
- Skynda dig! - S-T-R...
- Strypning! Jag kom på det. Jag vann! - Du tycker att du är så snitsig.
Kom igen nu. Vi är snart framme.
- Spänd? - Ja. Mamma skulle ha fått spader.
- Allt verkar bli bättre, eller hur? - Ja.
TRAGISKT FYND
KALLELSEFORMLER
ÄVENTYRARE DÖD VID 57 Cyrus Kriticos omkom i en olycka...
Konstigt...
Pappa, det är fantastiskt!
Herregud... Jag har aldrig sett nåt liknande.
Häftigt! Futuroiskt.
På tiden. Är det här ert hus?
- Vem är du? - Elkillen.
Inte röra. Ert hus har slagit ut strömmen i hela området.
- Jag måste in och kolla reläna. - Kan du komma tillbaka i morgon?
I morgon? Få se... Så där 5570 hushåll saknar ström.
- Mina chefer ogillar sånt. - Det är väl inte vårt problem?
Jag har bara haft jobbet i tre veckor. Kan ni inte vara lite schysta?
Visst. Inga problem.
Tack!
- Mr... - Kriticos. Arthur Kriticos.
- Imponerande hus ni har. - Ja. Vi ska flytta in.
Ett steg i taget.
- Pappa, du hade sönder det. - Tyst, Bobby.
Man ser rakt igenom!
- Hade ni inte råd med väggar? - Mysko.
Farbror Cyrus var tydligen inte så privat av sig.
Hoppas att badrummet ligger i källaren.
Det är som i lustiga huset.
Det är latin.
Allt är så vackert.
För tydlighetens skull, familjen: Maggie putsar inte fönster.
Vilken otrolig mängd kunskap.
- Ett samurajsvärd! - Bobby. Det kan du drömma om.
- Det måste vara värt en förmögenhet. - Ja, det har slagit mig också.
Cyrus... Din jävla galning, vad har du gjort?
Det är som en katedral.
Första regeln: Ingen stenkastning.
Men visst är det underbart? Ett levande konstverk.
Ju förr du visar mig var du har gömt källaren, desto förr sticker jag.
Följ korridoren, andra dörren till höger.
Ursäkta mig.
Konstruktionen är otrolig.
Jag börjar bli yr.
Bobby... Rör ingenting. Okej?
Åtminstone tills vi har en försäkring.
Vi har papper att skriva under. Sen visar jag er gärna runt.
Fint. - Jag vill inte att ni rör er ur fläcken. Vi är strax tillbaka.
Pappa... Du är överbeskyddande.
Ja. För alla saker här. Jag känner er alltför väl. Stanna kvar...
...precis här. Jag menar det.
Vad i?
Var gömde du dina pengar?
Vad fan var det?
Åh nej...
Nu vet jag att jag drömmer.
- Var Cyrus jägare? - Det kan man säga.
Din farbror samlade på många saker.
- Jag har markerat var du ska skriva. - Okej. Du...
Jag ville inte ta upp det inför barnen, men...
Det här stället är mer än otroligt.
Jag är bara mattelärare, och enbart skatten måste vara...
Jag har inget undanstoppat, och...
Ärligt talat... En eldsvåda tog allt.
Arthur, du behöver inte oroa dig. Cyrus var ett geni med finanserna.
Du och din familj behöver aldrig mer tänka på pengar.
Din jävel...
Titta här! Titta, hör ni!
Titta, titta, titta!
Skriv under.
Arthur, vi måste... Vi måste prata.
Vad är det med reläna?
Ingenting. Jag är inte elkillen. Jag heter Dennis Rafkin.
- Är det du? - Vem är det?
- Kontoret varnade för honom. - Det låter knäppt, men hör på.
Jag har jagat... undanträngda andeenergier med din farbror.
- Ursäkta? - Pk-krafter. Gengångare.
Gastar. Begriper du vad jag pratar om?
Det gör inget. Jag väljer enkla ord. Spöken. Arthur, jag har...
Jag har jagat spöken med din farbror Cyrus.
- Flöten? - Spöken! Spöken, för helvete! Hör på!
- Först till slutet av korridoren. - Nej du, Bobby. Här ska man inte...
Kom igen, snigel. Min mormor är snabbare. Du åker som en tjej.
Spöken. Missnöjda andar som är fast på jorden.
Allhelgonaafton. Bu. Demi Moore och "Unchained Melody". Spöken.
Spöken. Jag fattar. Jag är rädd.
Skratta inte åt mig. Skratta inte.
Jag ska förklara allt, så fort du och dina barn är ute ur huset.
Varför tar det sån tid? Kan du sparkcykla? Jag vann.
- Du fuskade. Jag sa inte "börja". - Man måste vara alert.
Det här måste vara mitt rum! Leksaker överallt.
- Undrar hur mitt rum ser ut. - Husets häftigaste rum.
Här ska jag bo.
Det här är suveränt!
Cyrus har fångstkuber i hela källaren.
Jag vet inte varför de är här, och jag tänker inte stanna och ta reda på det.
- Om jag var du... - Han är inte du.
Han har besvärat kontoret sen din farbror dog.
Det händer jämt. En rik kille dör, och så dyker dårarna upp!
Snart vill han väl ha pengar från Cyrus.
Just det. Han var skyldig mig massor!
Balla brillor.
- Visst ser jag häftig ut? - Får jag titta.
Smöra först. Maggie är din bästa barnvakt.
Kom igen!
Jag ska sticka ut ur glashuset! Ta dina barn och gör likadant!
Mår du bra?
Jean! Jean!
- Vi ska ordna hjälp åt dig. - Rör mig inte.
Herregud!
Vi har hittat guld.
- Lugn... - Låt bli.
- Hur är det med huvudet? - Inte så bra... Var är slipsnissen?
"Elkillen"...Idiot.
- Häftigt! - Bäst att det finns såna i mitt rum.
Bobby, vart ska du?
Vad glor du på?
Tjena, grabben. - Han tror att jag ska ducka.
Hallå... Fina tuttar.
Jösses. Vad är det, sötnos? Dålig advokat?
Inte illa som timlön.
- Dags att gå. - Jag tror dig.
Kom. Den här vägen.
Vad i helsike? Kathy!
Maggie! Bobby!
Jag...
Jag skojade bara. Advokathumor.
- Otroligt. - Vad då?
- Jag sa åt dem att stanna här. - Vad väntar du dig?
Tack, dr Phil. Kolla där nere. Jag går upp. - Bobby, vi ska gå nu!
Kathy! Var är ni? - Bobby!
Vad gör du här uppe? Ni skulle vänta där nere.
- Kom igen, badrummet är otroligt! - Ja. Fint hus. Vackert badrum.
- Var är din bror? - Han är med Maggie.
Var med Maggie. Vi tävlade, och så såg vi allt glas...
Bra. Du skulle passa honom. Det är du anställd för.
Bobby...
Här nere.
- Maggie? - Kom ner och lek.
Är det du?
Maggie! Sluta larva dig.
Bobby, du ska få en sak. Det blir jätteroligt.
Kom inte ner, Bobby. Stanna där uppe.
Följ inte efter henne.
Här nere, Bobby.
Bobby, kom inte ner.
Bobby... Runt hörnet.
- Kom inte ner hit! - Bra, Bobby.
Jag tänker säga till pappa!
Jag letar rätt på Bobby, men ni måste ut.
Inga men. Vänta i bilen, så kommer jag.
- Varför är du hysterisk? - Gör bara som jag säger.
- Vad har hänt med dörren? - Helvete!
Helt otroligt. Jag får krossa glaset. Undan!
Dramatiskt, men du slösar bort tiden. Huset är förseglat.
- Hade du inte orange overall? - Tyst.
- Vad då förseglat? - Är det svårt att begripa?
- Hela huset är förseglat. - Det måste finnas en annan väg ut.
- Vi letar vidare när vi har min son. - Tack, jag väntar här.
Du... Jag vet inte vad som pågår här.
Jag vet inte vem tusan du är, och min son är försvunnen!
Tills de frågorna är besvarade släpper jag inte dig utom synhåll. Upp!
Ja, ja. Andas.
Slank advokaten iväg?
Bobby.
Lägg av nu. Kom fram!
- Sluta tramsa. - Nu får ni ge er.
Det är ektobar-glas. Han hör er inte. Det är okrossbart och ljudtätt.
- Vad är det här? - Lite svårare att förklara.
Inneslutningsformler. Spöken kan inte korsa dem.
- Spöken? - Ja. Spöken.
Det övernaturliga har lagar. För spöken är det formler.
De måste lyda både skrivna och talade formler.
- Hela källaren är full av spöken. - Den här källaren?
Självklart. Om det var hos grannen skulle jag inte bry mig!
- Jag kan bevisa det. - Bobby fick såna.
Spektralglasögon. Då ser man spökena.
- Jag ser inga. - De är inlåsta i källaren.
Pappa!
Det finns fler formler på golvet.
Få se.
Bobby! Kom fram nu!
Dolda barriärformler. Varför behöver han mer skydd?
Nu räcker det. Det hjälper inte.
Sluta med spökhustramset tills vi har hittat grabben och tagit oss ut.
- Bobby, kom fram nu. - Var kan han vara?
Nej, nej, nej, nej!
Vänta! Vad håller du på med? Vad sa jag just?
Sa jag att det finns kramdjur där? Nej. Det finns spöken där, Arthur.
Just det, just det... Men du sa också...
...att allihop är inlåsta. Eller hur?
- Nej. Aldrig. - Vänta...
Hör på.
Jag har ett förslag. Jag betalar det Cyrus var skyldig dig...
...om du bara hjälper mig att hitta min son.
Sanslöst. Ur vägen.
Bobby...
Upp ur källaren. Du måste gå upp.
Du måste ta på dig glasögonen.
Låt mig vara!
Så ja. Duktig pojke.
Gå upp och leta rätt på pappa.
- Mamma? - Gå.
Gå upp!
Leta rätt på Kathy. Var försiktig.
- Bobby, kom fram! - Bobby!
Ni behöver inte skrika. Ta det bara lugnt.
- Den här vägen. - Vänta. Lyssna på mig.
Det tar en evighet. Det är för stort här.
Kathy och jag tar den vägen. Ni kollar där.
- Nej, vi ska inte skilja på oss. - Ingen fara.
Vi går bara rakt fram, vänder och ses här om fem minuter.
Fem? Här? Rör ingenting.
- Jag vill inte gå med honom. - Gå.
Vänta nu, backa till spökgrejen.
Det finns spöken i källaren. Titta själv.
- Jag ser inga spöken, sa jag. - Vad i... Ge mig dem. Få se.
Varför är de öppna? Jag var här förut. Då var de inte öppna.
Herregud! Jag avskyr när de gör så!
De väntar tills man har ansiktet mot glaset, sen drar de ett fett "bu"!
Gör inte så!
- Ser du det? - Det är...
Ett spöke, precis som jag sa! Äntligen en som tror! Tack, Jesus!
Det finns spöken överallt. De flesta är ofarliga.
Ingen bryr sig. Det finns undantag, som fulingen bakom mig.
De som dör våldsamt plågas, så våld är allt de känner till.
- Vad håller han på med? - Vet inte. Jag har inte glasögonen.
- Nu räcker det. Dags att gå. Nu. Kom. - Rör mig inte...
Sätt lite rotation, spökkillen!
Inte så fort. Vi går vilse.
Pappa... Hör på mig.
Han kommer att klara sig. Vi kommer att hitta honom.
- Jag vill gärna komma härifrån. - Aj då...
- Vad är det? - Det är Schakalens tecken.
- Vad är Schakalen? - Spökenas Charlie Manson.
Är Schakalen ute är det kört för ungen. Vi måste upp.
Rafkin kanske hade rätt. Det kanske finns...
Tänk på vad du säger.
Det finns inga spöken.
Vad är det?! Jag ser inte! Säg var!
Bort!
Stanna här!
- Vem är du? - Dra, för helvete!
- Säg inget. Rör dig inte. - Vad är det?
På nåt vis... har vi kommit in på fiendemark.
Skynda er!
Hejsan, pysen. How.
Reta inte spökena. Tyst själv! Du gör dem förbannade.
Stick. Stick, stick...
- Maggie! - Vad är det?
Jag ser inget utan glasögonen, din idiot!
Jag kan se. Du borde ta den här vägen.
Så ja, jag skyddar dig.
- Se på mig. - Pappa...
Vem fan är du? Och vad fan var det där?!
Jag heter Kalina Oretzia. Jag är andeåtervinnare.
- Jag befriar fångade själar. Cyrus... - Glöm Cyrus och själar en liten stund!
- Vad gör du här? - Jag räddar tydligen ditt skinn.
Herregud! Det är där!
Ge honom dina glasögon. Kom igen!
Herregud.
- Otroligt. - Ännu ett av Cyrus offer.
Jag hoppas att barriärformlerna håller.
- Offer? - Han hade ovanan att förslava själar.
- Jag är här för att befria dem. - Hör på nu...
- Jag måste få veta hur du kom in. - Jag smet in när huset ändrades.
- Var? - Glöm det. Det händer inte igen.
Jag ska visa dig. Det här är Arcanum. Många har dött i sökandet efter boken.
Den skrevs på 1400-talet av astrologen Basileus.
Han beskriver hur man bygger en maskin som kan se in i framtiden.
När han skrev den var han besatt. Jag fattar inte att Cyrus byggde den.
- Vad då? Vad pratar du om? - Basileus apparat.
Vi är inuti en maskin som konstruerats av Djävulen och drivs av de döda.
Nu hör du på mig...
Jag bryr mig inte om maskiner, djävlar, Basileus eller nånting...
...utom att få ut min familj härifrån.
Jag kom hit för att befria själarna i det här huset.
Vill du ha hjälp får du hjälpa mig först!
Kathy, kan du gå?
Kathy? Kathy! Det här är inte sant!
- Vi måste sticka. - Inte utan mina barn.
Säg det till honom.
Kom.
Den här vägen. Kom igen!
Trappan. Kom.
Skynda dig. Fort, fort...
Rör mig inte! Glasögonen! Vänta! Du behöver dem. Ta lyra!
- Bra. - Förlåt.
En återvändsgränd. Nu har vi hittat trappan. Hur kommer vi dit?
- Bort. - Vad? Vad ska vi göra?
Kliv bort från glaset. Gör det bara.
Glasögonen...
Ducka! Ducka!
- Vad? - Undan!
Gör nåt! Korridorerna är snart slut!
Ducka! Vänster! Undan!
Ner!
Här. Vi måste till biblioteket. Det är skyddat runt om.
Okej. Åt vilket håll är det?
- Lovar du att inte leda mig i döden? - Jag garanterar ingenting.
Ser du nåt?
- Ser du nåt? - Nej.
Kom. De är nog bara i källaren.
Ingenting.
- Om vi överlever ska jag ha högre lön. - Chansen är liten.
Ge mig blosset.
Vad är det? Få inte spel nu. Kom igen.
Vad är det?
- Vad är det? - Tyst!
Ge mig boken.
Backa bara.
- Gå. Långsamt. - Jag går långsamt.
Vad fan? Vad gör du här?!
- Minns du mig? - Hjälp till!
- Tack för att ni tog er tid. - Korridoren. Vänster, sen höger.
- Vart ska vi? - Lita på mig.
- Lita på henne. - Då sätter vi fart!
- Vem är hon? - Jag förklarar senare.
- Var är Kathy? - Hon har försvunnit.
Hur sumpar man en hel familj i ett glashus?
Kalina, ge mig blosset!
Res på dig, Arthur! Det är inte rätt tidpunkt att vara mesig. Spring!
Söla inte! Spring!
Inte sitta och slöa, Arthur! Spring! - Stäng dörren!
Arthur, gick det bra? Herregud, vad händer här? Jävla spöken.
- Jag avskyr det här jobbet. - De gillar inte dig. Undrar varför.
- Har du nåt på hjärtat så säg det. - Visst.
Allt är ditt fel! Om du inte hade fångat dem hade vi inte flytt nu.
- Hans farbror byggde huset! - Du hjälpte honom. Hur kunde du?
- Jag hade mina skäl. - Pengar.
Du stal folks själar för pengar! Det är sjukt!
Om du inte har märkt det är jag lite udda!
Kommer jag nära nåt dött får jag anfall.
Rör jag nån, så blixtrar ett helt liv fullt av skit förbi för mig.
Ja, jag är sjuk. Men Cyrus var min vän. Han accepterade mig.
Han accepterade dig inte. Han utnyttjade dig.
Tyst, båda två. - Var inte så hård. Vad spelar det för roll?
- Du har visst inte berättat? - Berättat vad då? Vad är det nu?
Om den fjärde vålnaden.
- Gör det inte. Jag har inte berättat. - Han har rätt att få veta det.
- Vad är det med den fjärde vålnaden? - St Lukes hospital, ett halvår sen.
Menar ni att min frus ande är fängslad i det här huset?
Jag kände inte dig eller henne. Jag visste inte att hon var gift.
Varför?! Varför just hon?!
Vet inte. Cyrus valde dem. Henne med. Jag har försökt hjälpa dig.
Kallar du det här hjälp?! Hon har rätt - allt är ditt fel!
- Din jävel! - Arthur...
Du kan rädda henne och dina barn. Hör bara på mig och tro mig.
Det här huset är inget hus. Det är en maskin.
Det är en noggrann avbild av Basileus ritning.
Enligt boken finns det tolv fängslade andar.
Titta här. De motsvarar den svarta zodiaken.
De vålnader som Cyrus behövde fånga:
- Den förstfödde sonen. - Jag vill leka.
Torson.
Den bundna kvinnan.
Den tärda hustrun.
Jean.
Bobby. Jag älskar dig.
Den kluvne prinsen.
Den vredgade prinsessan.
Vallfärderskan.
Det stora barnet och Den bistra modern.
Hammaren.
Och här, tecknet för helvetesvintern, Schakalen...
...och Jaggernauten.
Enligt Basileus kräver maskinen just dessa andar för att få liv.
När den startar släpps andarna ut en i taget. De dras till husets mitt.
De ger sin energi åt maskinen och ger den kraft.
- Kraft till vad då? - Att öppna Ocularis Infernum.
- Vad är det? - Det är latin.
Ocularis Infernum... Helvetesögat?
- Bra. - Helvetesögat.
Jag är fast i ett glashus med vita galningar.
Ögat ser allt. Förflutet och framtid, himmel och jord, saliga och fördömda.
Om kunskap är makt blir den som styr Ocularis mäktigast i världen.
- Din farbror. - Toppen.
- Hur många vålnader har släppts ut? - Elva. Huset behöver tolv.
Nej... Damon sa nåt om tretton. Att det finns tretton vålnader.
Den trettonde vålnaden är en nödbroms. För att hejda processen-
- krävs ett offer av liv i stället för död. Ett frivilligt människooffer.
Det krossade hjärtats offer. Den enda vålnad som skapas ur kärlek.
Du är den trettonde vålnaden.
Den trettonde anden ska stå framför ögat.
När ögat öppnas använder anden livets kraft och kortsluter systemet.
- Livets kraft? Hur då? - Genom att kasta sig in i ögat.
Och Arthur ska kasta sig? Glöm det. - Det är självmord. Du gör det inte.
Hitta på nåt annat. Det funkar inte.
- Kärlek är den starkaste kraften. - Vilket ska betyda?
För att rädda dina barn får du byta ditt liv mot deras.
Få se...
Det måste finnas ett bättre sätt. Jag kan inte latin.
Vi kan prova det gamla sättet. Det gillar jag. Ingen kan skryta efteråt.
Vad vi än bestämmer måste det gå fort.
- Vill du spränga stället? - Den sista vålnaden släpps snart ut.
Jag vet varför du känner dig tvingad.
Det kallas en länk. Vi länkades förut. Jag såg allt om Jean och dig.
Håll käften. Jag tänker inte lyssna på dig.
- Kalina pratar om självmord. - Allt för att rädda mina barn.
Det hänger inte ihop. Det måste finnas ett bättre sätt.
Hänger det inte ihop? Hur mycket av det här är vettigt?
För helvete...
Jag kan bara tänka på mina barn. Jag vet inte ens om de lever.
Då går vi ut och tar reda på det.
En sista gång, medan vi hinner. Du och jag.
Kalina... oavsett vad jag bestämmer mig för, eller vad som händer oss...
...kan du stoppa maskinen?
Jag kan spränga oss tillbaka till 1400-talet.
- Hur många bloss har du kvar? - Ett. Hur så?
- Vi ska ut igen. - Aldrig! Du kommer att bli dödad!
Inte om vi tar den där.
Vi har tio minuter tills det börjar lukta ektoplasma.
- Vi går ner och försöker fixa mer tid. - Efter dig, Captain America.
Jäklar. Jag hade just fixat naglarna.
Här. Ta på dig dem. Kom igen nu. Kom!
Borta bra, men hemma bäst...
Lägg av, Dennis. Håll bara ögonen öppna.
Jag hoppas att jag inte förblöder. Det skulle vara skitsynd.
Vrid.
- Är det halva advokaten? - Ta det här. Sätt fart.
Gud... Han har sett bättre ut.
Skynda dig!
- Tryck till honom! - Han tänker slå frivarv!
Kalina, kom hit! Blosset funkar inte!
Var är det?
Var är det?! Kalina...
Varför är du så arg? Jag gjorde allt du ville.
Jag dödade Damon. Stal hans formler. Jag räddade din ynkliga brorson!
Var är formlerna?
- Du är väl inte arg på mig? - Givetvis inte.
- Vad är det? - Skit också.
Det finns bara plats för en.
Oroa dig inte. Jag behöver få gilla mig själv.
- Gör det inte! - Hör du! Du är en fjolla!
Dennis! Nej!
Vad gör vi nu? Din brorson tror att självmord räddar hans barn.
- Men han gör det bara om de är i fara. - Försätt dem i fara.
- Varför inte? - De är barn.
Storhet kräver offer.
Nu har jag en uppgift. Det har du också.
- Gör det. Gör det! - Ja.
Nu ska det här avslutas.
Herregud, Jean...
Jag älskade dig verkligen.
Jag saknar dig.
Jag är ingenting utan dig.
Gå inte. Gå inte...
Hämta boken.
Cyrus! Cyrus! Vad gör du?
Vissa lär sig aldrig.
Jag sa ju det. Storhet kräver offer.
- Bobby, titta inte. - Jag vill inte titta!
Kathy, jag är rädd!
Hallå! Kathy! Kathy! - Bobby!
- Pappa! - Bobby!
Pappa, hjälp!
Få det att stanna, pappa! Få det att stanna!
Det här huset är inget hus. Det är en maskin.
Den har konstruerats av Djävulen och drivs av de döda.
Enligt Basileus finns det tolv fängslade andar.
De motsvarar den svarta zodiaken.
Det är de vålnader som Cyrus behövde fånga.
- Den förstfödde sonen. - En.
- Torson. - Två.
Den bundna kvinnan. Den tärda hustrun.
Den kluvne prinsen. Den vredgade prinsessan.
Vallfärderskan. Det stora barnet och Den bistra modern.
Hammaren, Schakalen och Jaggernauten.
Tolv.
Du är den trettonde vålnaden.
Om jag är den trettonde...
Din jävel!
Släpp mina barn, din skit!
Du är ingenting, Arthur! Hör du det? Ingenting!
Jag har ägnat hela livet åt det här. Vartenda vaket ögonblick i åratal.
Har du nånsin varit så hängiven?!
Världen har inte tid med små människor som du.
Den behöver folk som kan göra vad som helst...
...vad som helst för storhet.
Du har inget val den här gången, Arthur. Du ska ta språnget.
Maskinen behöver en vålnad som skapas av ren kärlek.
Det var därför jag valde dig och din ynkliga familj.
Gratulerar. Du får bli den trettonde vålnaden. Ställ dig upp.
Kom igen!
Tro mig, Arthur. Det är inte över än. Du kan avsluta det här.
Du har kraften.
Det gäller bara att använda den rätt. Dina barn behöver dig.
Pappa! Hjälp!
Gör det inte!
Helvete.
Pappa!
Rör er inte!
Ducka!
Håll i er!
Mår alla bra?
Mår du bra?
Hur visste du att vi skulle klara oss här?
Det visste jag inte. Jag ville bara inte lämna er.
Jag älskar er.
Mamma?
Jag älskar er.
Nu räcker det! Jag tar första jävla plan tillbaka till Newark.
Beklagar, familjen, Kathy, Bobby, farbror, spöken - jag är trött på det!
Jag har fått nog. Det här stod inte i arbetsbeskrivningen. Jag slutar!
Ansvarig utgivare: Pia Grünler
Översättning: Magnus Hultgren
Översättning: SDI Media Group