MONTE CRISTON KREIVI
VUONNA 1814 RANSKAN KEISARI NAPOLEON BONAPARTE-
-OLI MAANPAOSSA ELBAN SAARELLA ITALIAN RANNIKOLLA.
PELASTUSYRITYKSIÄ PELÄTESSÄÄN BRITIT AMPUIVAT KAIKKI TULIJAT.
MYÖS VIATTOMAT JA PULAAN JOUTUNEET.
Idiootit.
Mennään riutan taakse, kunnes saamme luvan rantautua.
Luulin jo, että hylkäisit minut.
Fernand Mondego ei hylkää ystäviään vaarojenkaan aikana.
Monsieur Morellin virallisena edustajana tällä matkalla-
-joudun toteamaan, että ylitit toisen perämiehen valtuutesi.
Nyt olen turvannut selustani.
Hän kuolee ilman lääkäriä. Ymmärrätkö?
Toki, mutta en tee tätä selvin päin.
Englannin rakuunoita.
Haloo!
Älä, Dantès.
-Aika huolimatonta. -Heille on puhuttava.
Olemme ranskalaisia merimiehiä. Tarvitsemme lääkäriä!
-Tulemme rauhan aikein! -Tule, Edmond.
Emme halua pahaa.
Vauhtia!
Varo!
Fernand!
Hyvä. Osuit viimeinkin.
Ampukaa heidät, jos verenhimonne sitä vaatii.
He eivät ole silti valtuutettujani.
Selittäkää tai kuolette.
Olen Edmond Dantès.
Olen Marseilleen matkaavan Pharaon-laivan toinen perämies.
Hän on laivanomistajan edustaja.
Fernand Mondego, kreivi Mondegon poika.
Kapteenillamme on aivokuume ja hän tarvitsee apua.
Jos hän on todella koomassa, hän ei tunne veitsen pistoa.
Vain pintanaarmu.
-Edmond! -Luutnantti Graypool.
-Tulimme hyvässä uskossa. -Tuo oli haavoitetuista miehistäni.
Ja haavoitetusta ylpeydestä. Epäilemättä.
Ilta on ollut tapahtumarikas.
Ellen olisi ampunut rakuunoita, makaisit rannalla kuolleena.
-Melkein tapatin meidät. -Niin teit.
Selvisimme kuitenkin.
Kuningas sinulle, Mondego.
-Ystävänäsi olo on yhtä seikkailua. -Niin on.
Sääli, ettei seikkailijoista ole aina ystäviksi.
-Ei tämä kestä ikuisesti. -Mistä puhut?
En mistään.
Juo pois. Juomme Napoleon Bonaparten viiniä.
1806 on hienompaa vuosikertaa.
Voisinko puhua kanssanne, monsieur Dantès?
Olen utelias. Mitä shakkinappula merkitsee?
Olemme tehneet niin lapsesta asti.
Jos toinen voittaa, hän on sen hetken kuningas.
Sen hetken kuningas.
Elämässä olemme kaikki joko kuninkaita tai sotilaita.
Liikutuin yrityksestänne pelastaa kapteeninne henki.
-Hän on myös ystäväni. -Uskollisia ystäviä on harvassa.
Siitä haluaisinkin puhua.
Kirjoitin tunteellisen kirjeen vanhalle kuomalleni Marseilleen.
Britit eivät saa nähdä sitä puoltani.
Koska he avaavat postini, voisitteko toimittaa kirjeen?
Se on pelkkä kirje vanhalta sotatoverilta toiselle.
Täysin viaton. Vakuutan sen.
Vaadin sen korvauksena lääkärini palveluista.
-Sitten suostun. -Hyvä.
Viekää kirje monsieur Clarionille.
-Muistattehan nimen? -Monsieur Clarion.
-Miten löydän hänet? -Hän löytää teidät.
En halua kenenkään muun tietävän tästä kirjeestä.
En edes toverinne. Ymmärrättekö?
Olen sanani mittainen mies.
Uskon sen.
-Mitä hän tahtoi? -Uutisia Ranskasta. Ei muuta.
Aika lähteä. Kapteeninne kuoli puoli tuntia sitten.
Oletteko varma?
Monilla sotatantereilla kulkenut aistii kuoleman.
Kuninkaita ja sotilaita, Marchand. Keisareita ja hölmöläisiä.
Kaikki laivaan!
Nopeampaa!
MORELL & CO VARUSTAMO
Danglars, mitä tapahtui?
Kapteeni Reynaud on kuollut. Edmond Dantès uhmasi käskyjäni.
Tulkaa raportoimaan toimistolleni. Sinä myös, Edmond.
-Tarvitsetteko minua? -Poistukaa.
-Mercedes. -Missä Edmond on?
Mukava nähdä sinuakin.
Hän taisi ehtiä jo mennä.
Hän taitaa olla pulassa. Tapaamme kalliolla. Mennään.
-Kielsin Dantèsia rantautumasta. -Onko näin?
-Otan täyden vastuun. -Niin kuuluukin.
-Se oli hänen ideansa, monsieur. -Sen olisi pitänyt olla teidän.
Elba ei pelastanut kapteenin henkeä. Suojelin kauppatavaroita.
Suojelitte itseänne jäämällä laivaan asemanne takana piileskellen.
Edmond Dantès, olette nyt Pharaonin uusi kapteeni.
Alennatteko minut?
En. Olette kapteeni Dantèsin yliperämies.
Paitsi jos haluatte etsiä uuden työn.
Eräs nuori nainen haluaa varmasti kuulla uutiset.
Kiitos.
Monsieur Morell.
-Aluksennehan palasi juuri Elbalta. -Kyllä.
Kävikö kukaan alukselta maissa?
-Kyllä, mutta he eivät ole paikalla. -Kiitos, monsieur.
-Keneltä kerron terveisiä? -Clarionilta. Nimeni on Clarion.
-Rakastellaan. -Etkö ikinä luovuta?
-Hänen ei tarvitse tietää. -Minä tietäisin.
Samoin minä.
-Se olisi pikku salaisuutemme. -En usko salaisuuksiin.
Edmondillakin on salaisuutensa. Kysy vaikka.
-Tiedän, mitä haluat. -Niinkö?
Lapsena Edmond sai lahjaksi pillin, ja sinä sait ponin.
Suutuit, kun hän iloitsi pillistä enemmän kuin sinä ponista.
En aio olla seuraava pillisi.
-Milloin hänellä on varaa vaimoon? -Kahden vuoden päästä.
Silloin hänestä tulee kapteeni, ja voimme mennä naimisiin.
En voisi odottaa mitään niin kauan. Varsinkaan kaltaistasi morsianta.
-Hei! -Sieltä hän tulee.
Mercedes!
-Kaipasin sinua kamalasti. -Enää ei tarvitse kaivata.
-Oletko pulassa? -En. Olen kapteeni. Tule.
-Morell antoi minulle Pharaonin. -Edmond.
Kuningas minulle.
Elämäsi on hyvin siunattua, Edmond.
-Olet yhä miehistä parhain. -Tiedän.
Lopeta. Tulet pian kaljuksi.
-Onko sinulla salaisuuksia? -Salaisuuksia?
Ei. Miten niin?
Kysy mitä tahansa, niin kerron.
Enää ei tarvitse odottaa kahta vuotta.
-Kun on varaa sormukseen... -En tarvitse sormusta.
Tämä voi olla sormukseni.
Mitä ikinä tapahtuukaan-
-en ikinä ota sitä pois sormestani. En ikinä.
Tervehdys, nuori mies.
Kertokaahan, Mondego.
Miten teistä tuli ystäviä sen hurskaan Edmond Dantèsin kanssa?
Hän väittää olevansa ystäväni.
-Silti hän salaa minulta asioita. -Mitä asioita?
Pharaonin uudelle kapteenille!
Olen kaiken velkaa sinulle, isä.
Olkoon tämä onnen hetki vasta alkua-
-pitkälle ja ihanalle yhteiselle elämälle.
-Kumpi teistä on Edmond Dantès? -Minä.
Olette pidätetty Marseillen maistraatin käskystä.
-Mistä syystä? -Se tieto on salaista.
-Viekää hänet. -Vaadin selitystä!
Palaan pian. Älä huoli, isä. Tämä on väärinkäsitys.
-Ette näytä petturilta, Dantès. -Petturilta?
Kuunnelkaa tarkkaan. Kyse voi olla hengestänne.
Olitteko yhteydessä Napoleoniin Elballa käydessänne?
Olin. Me olimme.
Olin kreivi Mondegon pojan seurassa melkein koko ajan.
-Tunnetteko Fernandin? -Tutustuin häneen äskettäin.
Hän menee takuuseen minusta.
Varmasti, mutta sanoitte "melkein koko ajan".
Paitsi silloin, kun Napoleon pyysi viemään kirjeen ystävälleen.
Arveluttavan kirjeen kuljettaminen-
-sai yliperämies Danglarsin antamaan teidät ilmi.
-Toimititteko kirjeen? -En. Jonkun piti hakea se minulta.
Se on yhä taskussani. Tässä.
-Luitteko tämän? -En. En osaa lukea.
Tämä on kirje Napoleonin edustajalle.
Siinä kerrotaan brittien partioajat ja -paikat Elballa.
Vannon, etten tiennyt siitä. Hän sanoi kirjettä viattomaksi.
Ei. Te olette viaton.
Typerä ja viaton.
Tämän pahempaa syytettä teitä vastaan ei voi nostaa.
Onneksi ehdin saada kirjeen käsiini.
Ties miten selviydytte maailmassa, mutta petturi te ette ole.
-Voitte poistua. -Kiitos, sir.
Odottakaa.
-Kenelle kirjeen piti mennä? -Monsieur Clarionille.
-Minkä nimen sanoitte? -Monsieur Clarion.
Mainitsitteko nimeä kenellekään? Monsieur Mondegolle tai muille?
En. Hän ei tiedä kirjeestä lainkaan.
Tämä on hyvin vaarallista tietoa.
Näinä aikoina ei voi olla liian varovainen.
-Vai mitä? -Näin on, sir.
Aiheutin teille melkoisesti huolta.
Saanhan tarjota korvaukseksi vaunukyydin kotiin?
Tänne päin.
Kiitos.
Monsieur Villefort!
Minne viette minua?
Tämä on erehdys. Sain luvan mennä kotiin.
Kotisi on tästedes Château d'Ifin vankila.
Ampukaa hänet!
Ratsaille! Ottakaa hänet kiinni.
Fernand!
Ei hätää... Fernand!
Minut pidätettiin petoksesta. Pääsin täpärästi pakoon.
Sain Elballa kirjeen Napoleonilta. Hän kielsi kertomasta sinulle.
Hän väitti sen olevan ystävälleen, mutta se paskiainen valehteli.
Se oli hänen edustajalleen.
Viranomaiset saivat tietää. Santarmit ovat perässäni.
-Nyt mietitään. -Toivottavasti et joudu vaikeuksiin.
-Osaisiko isäsi auttaa? -Hän on Pariisissa ja hyvin sairas.
-Milloin santarmit tulevat? -Pian.
-Tarvitsetko rahaa? -Kyllä, kiitos.
-Onko sinulla pistoolia? -Ei tietenkään.
Lopeta. Nyt ei ole aikaa tällaiseen.
Näin, kun Napoleon antoi kirjeen.
-Se olit siis sinä. -En yksin. Danglars keksi sen.
-Mikset kysynyt minulta? -Miksi et kertonut ystävällesi?
Annoin sanani Napoleonille, ja hän valehteli.
Tiedän. Luin kirjeen.
Sinä luit...
-Miksi teet näin? -Se on mutkikasta.
Mutkikasta?
-Älä pelleile. -Pois tieltä.
En voi päästää sinua.
Pois ikkunan luota!
Älä pakota katkaisemaan kättäsi.
Miksi? Herra paratkoon, miksi?
Koska olet kirjurin poika.
Minun ei pidä kadehtia kaltaistasi.
Täällä!
-Ottakaa kiinni. -Odottakaa.
Parempien aikojen muistoksi.
Nyt mennään.
Sanoinhan, ettei tämä kestä ikuisesti.
Isä!
-Missä hän on? -Työhuoneessa.
Isä, olen kuninkaan prokuraattori, uuden hallituksen virkamies.
Minun isäni ei voi sekaantua maanpetokseen.
Kuulehan... Loppujen lopuksi-
-petturuus on kiinni päivämääristä.
Minä olen patriootti ja sinä petturi, kun keisari palaa.
Lopeta, vanha hoopo. Ne päivät ovat ohi.
Napoleon Bonaparte ei ole enää mikään keisari.
Jos jatkat hullutteluasi, pilaat sympatioillasi perheemme.
Minulla sentään on sympatiaa.
Valentina tarkoittaa, että perheen kohtalo on yhteinen.
-Etkö näe sitä? -Näe?
Olen vanha hoopo. En näe enää niin kuin ennen.
Suokaa anteeksi.
Vauhtia!
Tervetuloa, monsieur Dantès.
Olen Armand Dorleac, vankilan johtaja.
Kuulette varmasti usein tämän-
-mutta vakuutan, että olen syytön.
-Minä oikeasti olen syytön. -Syytönkö?
Tiedän. Minä tiedän sen.
-Pilkkaatteko minua? -En.
Tiedän, että olette syytön.
Miksi muuten olisitte täällä?
Syyllisille löytyy satoja vankiloita Ranskasta.
Château d'Ifiin tuodaan ne, joita hävetään.
Katsotaanpa asumustanne.
"Jumala toteuttaa oikeuden."
Ihmiset yrittävät motivoida itseään.
Osa laskee päiviä, mutta pian mielenkiinto katoaa tai he kuolevat.
-Tuolla on ikkuna. -Minulle jäävät vain töhrityt seinät.
Keksin uuden keinon, kuinka vangit voivat seurata aikaa.
Vangitsemisen vuosipäivänä aiheutamme heille kipua.
Yleensä hakkaamalla.
Ensimmäisenä vankilapäivänä sinun tapauksessasi-
-haluan tehdä jotakin erityistä.
Ehkä mietitte: "Miksi minä, Jumala?"
Vastaus on: "Jumala ei liity tähän mitenkään."
Jumala ei ole Ranskassa tähän aikaan vuodesta.
Jumala liittyy tähän kaikin tavoin. Hän on kaikkialla ja näkee kaiken.
Selvä.
Tehdään vaihtokaupat.
Pyytäkää Jumalaa auttamaan. Lopetan heti, kun Hän ilmestyy.
Monsieur Villefort, Napoleon on paennut Elbalta!
Hän marssii Pariisia kohden.
Pakatkaa asiakirjani ja käskekää kirjurin tumpelon etsiä tilikirjat!
Tulimme vetoamaan Edmond Dantèsin puolesta.
-Dantèsin? -Emme ole tavanneet, sir.
Olen Fernand Mondego, kreivi Mondegon poika.
Takaan, että Edmond on syytön.
Tässä ovat hänen pomonsa Morell, hänen isänsä ja morsiamensa.
Dantèsia syytetään maanpetoksesta, mutta tuette häntä silti.
Tietenkin.
Entä jos Dantèsia syytetään myös murhasta?
Murhasta?
-Edmond ei tekisi sellaista. -Dantès toi Napoleonilta kirjeen.
Pidättäessä hän tappoi yhden mieheni.
Se on mahdotonta, monsieur. Olkaa armollinen.
-Onko teillä todisteita petoksesta? -Tämä on valtion asia.
Olkaa kiltti. Kertokaa, missä hän on.
En voi. Hänet luovutettiin jo kuninkaan miehille.
Ymmärrän toki tuskanne.
Kehotan teitä kaikkia unohtamaan Edmond Dantèsin.
Etenkin teitä, mademoiselle.
Ystävänne voi lohduttaa teitä.
Ehkä tästä ikävästä tapauksesta seuraa jotakin hyvääkin.
Suokaa anteeksi. Jatkan töitäni.
-Poikani ei ole petturi! -Yritän puhua hänelle järkeä.
Se ei ole mahdollista. Ei ikinä.
En luovuta Edmondin suhteen vielä.
-En ikinä unohda ystävällisyyttäsi. -En ikinä lakkaa olemasta sellainen.
Rikos on aina rikos, mutta silti... Murha?
Yksinkertaista.
Kun ilmiannoitte Dantèsin, en käsittänyt, miksi petitte hänet.
Nähtyäni hänen ihanan morsiamensa, ymmärrän täysin.
Mistä tämä sopuisuus?
Istukaa alas, Mondego.
Tule takaisin!
Minkä rikoksen minä muka tein? Olen syytön!
Hyvää vuosipäivää, Dantès.
Näemme ensi vuonna.
JUMALA TOTEUTTAA OIKEUDEN
Onko siitä tosiaan neljä vuotta, Delius tai Danton?
Mikä hänen nimensä olikaan?
Anteeksi, kun häiritsen.
Olin hyvässä uskossa-
-että kaivan ulkoseinää kohden.
Parlez-vous anglais? Italiano?
Olen Abbé Faria. Olen ollut täällä 11 vuoden ajan vankina.
Viisi vuotta olen kaivanut tätä tunnelia.
Seinissäni on 72 519 kiveä.
Olen laskenut ne monesti.
Joko olet nimennyt ne?
Olin itsekin tuossa tilassa, mutta se menee kyllä ohi.
Lupaan sen. No niin... Saanko seisoa hartioillasi?
Laske minut alas.
En ole nähnyt taivasta 11 vuoteen.
Kiitos. Kiitos, Jumala.
Täällä ei puhuta Jumalasta, pappi.
Entä tuo kaiverrus?
Se on haihtunut, kuten Jumala sydämestäni.
-Mitä tuli tilalle? -Kosto.
Pitele näitä. Seuraa minua.
Ehkä kostonhimoiset ajatuksesi-
-olivat Jumalan keino pitää sinut elossa nämä seitsemän vuotta.
-Mitä varten? -Pakoa.
No niin.
Puhuit paosta.
On vain kaksi keinoa päästä ulkomuurille ja siitä merelle.
Minä vain valitsin väärän.
Kahdestaan voimme kaivaa päinvastaiseen suuntaan.
Yhdessä saatamme päästä ulos kahdeksassa vuodessa.
Vai onko sinulla tärkeämpää puuhaa?
Kiitokseksi avusta saat mittaamattoman arvokkaan lahjan.
Vapaudenko?
Vapaus voidaan viedä, kuten hyvin tiedät.
Tarjoan tietoa. Kaikkea oppimaani.
Opetan taloustiedettä, matematiikkaa ja filosofiaa.
-Entä lukemaan ja kirjoittamaan? -Tietysti.
Milloin aloitamme?
Sain sen.
Valot pois! No niin.
Luukku avataan kahdesti päivässä.
Kerran likasangolle, johon piilotamme mullan.
Tule.
Ja illalla ruokaa varten.
Valot pois.
Kiitos.
Siinä välissä voimme työskennellä huomaamatta.
"Ja niin välinpitämättömyydestä tulee liittolaisemme."
Erinomaista.
Olit siis Napoleonin armeijassa.
Meillä oli unelmamme aikoinaan.
Eräänä yönä-
-rykmenttini jahtasi sissijoukkoa-
-joka piiloutui kirkkoon turvaan.
Minut määrättiin polttamaan kirkko-
-ja heidät sen sisällä.
Poltitko?
Ikuiseksi häpeäkseni... Poltin.
-Kuinka päädyit tänne? -Karkasin seuraavana päivänä.
Omistin elämäni katumukselle ja Jumalalle.
Työskentelin sihteerinä-
-hyvin äveriäälle kreivi Enrique Spadalle.
Spada oli hurskas mies.
Ikävä kyllä hän kuoli pari vuotta myöhemmin.
Huhujen mukaan hän oli piilottanut äärettömän omaisuutensa.
Kahden viikon päästä minut pidätettiin.
-Miksi? -Napoleon halusi Spadan rikkaudet.
Hän ei uskonut, etten tiennyt kätköpaikkaa.
Minut teljettiin tänne, jotta muistini virkistyisi.
Ja niin jäin tänne-
-vain Jumala seuranani, kunnes Hän lähetti sinut.
Jumala on yhtä olematon kuin aarteesi.
Kenties.
Laske.
2 500 kuutiosenttimetriä maata 365 päivän ajan.
Se tekee 3,5 metriä vuodessa. 30 senttiä kuukaudessa.
-7,5 senttiä viikossa. -Italiaksi.
Vielä kolme ja puoli metriä.
MACHIAVELLI: RUHTINAS
Älä tuhlaa valoa.
Olit sotilas.
Tunnet aseet.
Opeta minua. Muuten saat kaivaa yksin.
Ajat minut ahtaalle, Dantès.
Naurettavaa.
Vahvin miekkamies ei aina voita.
Kaikki riippuu nopeudesta. Käden nopeudesta. Mielen nopeudesta.
Vetäise kätesi pisaroiden läpi kastumatta.
Näin.
Kauanko tätä pitää jatkaa?
Menen tunneliin.
Väistö. Ylös. Näin.
Nyt on aika opiskella. Määrittele taloustiede.
Se käsittelee hyödykkeiden tuotantoa, jakelua ja kulutusta.
-Mitä se tarkoittaa? -Kaiva ensin, rahat myöhemmin.
Kiitos. Iloista joulua, Edmond.
Noin kuukauden tarkkuudella.
Hyvä. Ketä vastaan kamppailet? Danglarsia vai Mondegoa?
Mitä luulet?
Hyvä. Liian hyvä.
Newtonin kolmas laki.
Jokaiselle voimalle on olemassa vastavoima-
-niin fysiikassa kuin ihmisilläkin.
Kostonhaluni on siis vastavoima Danglarsin ja Mondegon toimille.
Nouse. Haluan istua.
Kerroit, että Villefort pidätytti sinut-
-juuri sen jälkeen, kun oli kumonnut syytteet.
-Voitte mennä. -Totta.
Miksi hän tekisi sellaista-
-ellei hänellä ollut aikomus muuttaa mieltään vapauttamisestasi?
-Mieti, Edmond. -Yritän.
-Mitä tapahtui? -Hän kysyi...
-Kenelle kirjeen piti mennä? -Monsieur Clarionille.
Eikö muuta?
Ei. Hän poltti kirjeen ja päästi minut.
Hän poltti kirjeen.
Outoa, että kuninkaan prokuraattori polttaa-
-todisteet maanpetoksen salaliitosta-
-ja vangituttaa ainoan miehen-
-joka tiesi Clarionin yhteydestä salaliittoon.
Hän suojeli jotakuta.
Ehkä hyvää ystävää.
Ei. Villefortin kaltaisella ei olisi sellaisia ystäviä.
Clarion voisi olla sukulainen. Ehkä jopa lähisukua.
Ei!
Villefortin isä oli Napoleonin armeijan eversti.
Villefort ei suojellut Clarionia, vaan itseään.
Ja Danglarsia, joka muka näki Napoleonin antavan kirjeen minulle.
Sekä Mondegoa, joka kertoi Villefortille.
Ja Villefort itse lähetti minut tänne.
Bravo, Edmond.
Luoja paratkoon.
Näytä valoa, Edmond. Äkkiä! Luojan tähden.
-Mitä nyt? -Katso. Täällä on juuria.
Jos nämä ovat juuria, olemme enää kuukausien päässä.
-Hienoa työtä, pappi. Haen taltan. -Hyvä.
Pappi!
Herran tähden, mene.
Keuhkoissa on reikä.
-Älä puhu. -Aikaa ei ole paljon.
Kirjojen alla on irtokiviä. Tuo, mitä löydät sieltä.
Nopeasti.
Avaa se.
Valehtelin, kun sanoin heille, etten tiedä Spadan aarteesta.
-Valehtelitko? -Olen pappi enkä pyhimys.
Tuolla saarella Italian rannikolla.
-Monte Cristolla? -Niin.
Käytä päätäsi. Seuraa vihjeitä.
-Tunneli on tukossa. En pääse pakoon. -Jatka kaivamista.
-Käytä aarretta vain hyvään. -En. Käytän sitä kostaakseni.
Tämä on viimeinen oppitunti.
Älä tee...
Älä tee sitä rikosta, josta nyt kärsit tuomiota.
-Jumala sanoo: "Minun on kosto." -En usko Jumalaan.
Ei sillä väliä. Hän uskoo sinuun.
Pappi.
Lautanen ulos.
Anna se!
Luoja.
Hän on aina hereillä.
Ensimmäisen kerran 12 vuoteen hän ei kiittänyt.
-Kuollut. -Miten?
Hän kai putosi sängystään.
-Onpa hän likainen. -Kaikki he ovat.
Pannaan pakettiin ja kerrotaan Dorleacille.
Yksi, kaksi, kolme.
Haetaan Dorleac.
-Miksi lukitset? Ei hän pääse pakoon. -Vanha tapa kai.
Hyvästi, pappi.
Olet nyt vapaa. Vapaampi kuin minä koskaan.
Vanhus pääsi viimein Pyhän Pietarin luo.
Ottakaa mukaan. Haudataan hänet.
Valmiina. Yksi... No niin.
Vauhtia! Tässä ei ole koko päivää aikaa.
Tai oikeastaan on.
Minulla on kaikki maailman aika.
Anna se.
Monsieur Dorleac!
Taivaallinen isä, annamme sinulle-
-nöyrän palvelijasi jäännökset-
-mikä hän olikaan nimeltään.
Kylläpä on tylsää.
Monsieur Dorleac!
-Oliko hänellä karttaa? -Ei.
Missä...
Seis! Monsieur Dorleac!
-Kolmannella vai sen jälkeen? -Jälkeen.
-Yksi, kaksi... -Monsieur Dorleac!
Älkää, monsieur Dorleac!
-Yksi, kaksi, kolme... -Älkää heittäkö ruumista kalliolta!
Tuo olisi voitu hoitaa paremminkin.
Kiitos sinulle, pappi.
Kysyisin, kuka olet-
-mutta vaatteesi ja vankilan sijainti kertovat sen.
Minä olen Luigi Vampa, salakuljettaja ja varas.
Tulimme hautaamaan elävältä yhden omistamme-
-joka yritti pitää kullan itsellään eikä suostunut jakamaan sitä.
Hänen ystävänsä vaativat, että armahtaisin hänet.
En tietenkään voi tehdä niin, tai mieheni eivät ole otteessani.
-Siksi sinä olet oikea onnenpotku. -Miksi?
Nyt voin antaa armoa Jacopolle, tuolla istuvalle lierolle-
-enkä kuitenkaan vaikuta heikolta.
Lisäksi pojat näkevät kunnon taiston.
Miten se liittyy minuun?
Taistelette Jacopon kanssa kuolemaan asti.
Jos Jacopo voittaa, otamme hänet takaisin.
Jos sinä voitat, annoin Jacopolle mahdollisuuden-
-ja sinä voit ottaa hänen paikkansa.
-Entä jos en halua salakuljettajaksi? -Sitten viillän kurkkusi auki.
Salakuljetus on lempipuuhaani ja tapan mielelläni tuon lieron.
Jacopo on muuten paras näkemäni puukkotappelija.
Ehkä et ole nähnyt tarpeeksi muita.
Vapauttakaa Jacopo ja antakaa hänelle puukko. Taistelu alkakoon.
Ylös sieltä, liero.
Jos haluat elää, älä räpäytä silmääsikään.
Antakaa Jacopon elää.
Hän kärsii jo tarpeeksi pelätessään elävältä hautaamista.
Miehet saivat nähdä taiston. Jacopo on ansainnut armahduksen.
Jos säästätte meidät molemmat-
-saatte joukkonne jatkoksi taitavan merimiehen ja taistelijan.
Sovittu.
-Mikä hänen nimensä on? -Kutsutaan häntä Zatarraksi.
-Kuulostaa pelottavalta. -Se tarkoittaa "ajopuu".
Vannon kuolleiden sukulaisteni nimessä-
-että olen palvelijasi ikuisesti.
Tiedän.
KOLME KUUKAUTTA MYÖHEMMIN
Sinulla on silmät selässäsikin.
Oletko nähnyt aiemmin Marseillea?
-Se oli kotini. -Et silti mennyt maihin.
Mitä sinulle tapahtuikaan, veneeseen jääminen ei auta asiaa.
Mene. Kaikki riippuu sinusta.
Eräs mies sanoi kerran, että olemme joko kuninkaita tai sotilaita.
-Kuka niin sanoi? -Napoleon Bonaparte.
Bonaparte?
Voi noita sinun tarinoitasi, Zatarra.
Saatan etsiä sinut vielä joskus.
-Hyviä ystäviä tarvitaan aina. -Näin on.
-Mitä tapahtui, Danglars? -Kapteeni Reynaud on kuollut.
Edmond Dantès uhmasi käskyjäni.
-Onko kaikki hyvin, Zatarra? -Kaikki on muuttunut.
Osta vene, jolla voimme purjehtia kahdestaan.
Odota. Minun on tehtävä tämä yksin.
-Asuuko monsieur Morell täällä? -Isoisäni ei voi hyvin.
Eikä hän ota vieraita vastaan yhdentoista aikaan illalla.
Ehkä hän tekee poikkeuksen, koska etsin Edmond Dantèsia.
-Anteeksi, kun tulen näin myöhään. -Vanhukset eivät nuku. Istukaa alas.
Tuo sherryä, Julianne.
Monsieur Zatarra, olitte siis Edmondin ystävä.
-Monsieur Morell... -Niin?
-Tunsitteko tekin Edmondin? -Hän oli kuin oma poikani.
Toivoin, että osaisitte kertoa, mistä löytäisin hänen perheensä.
Valitettavasti isä hirttäytyi kuultuaan Edmondin petoksesta.
Ymmärrän.
-Kuka häntä syytti petoksesta? -Ken tietää?
Hänet pidätyttänyt Villefort lähti pian sen jälkeen Pariisiin-
-työskentelemään siellä syyttäjänä.
Hänen isänsä väkivaltainen murha-
-saattoi toki vaikuttaa nopeaan lähtöön.
Ne olivat erikoisia aikoja.
Teilläkin on varmasti ollut vaikeaa.
Edmondin kuoltua otin yhtiökumppanikseni-
-erään kapteeneistani.
Eräänä päivänä Danglars pakotti minut ulos yhtiöstä.
Kohtaloani ei voi silti verrata Edmondin kohtaloon.
Ehkä onnenne kääntyy pian.
-Etsin käsiini Edmondin morsiamen. -Tarkoitatteko kreivitär Mondegoa?
-Kreivitär? -Niin.
Kuukausi pidätyksen jälkeen-
-Mercedes vihittiin Edmondin parhaan ystävän kanssa.
-Fernandin. -Juuri niin.
Kun hänen isänsä ja veljensä kuolivat sodassa-
-Fernandista tuli kreivi Mondego.
He asuvat nyt Pariisissa.
Kreivi ja kreivitär Mondego.
-Onko kaikki hyvin? -On. Minun täytyy mennä.
-Harmi, etten osannut auttaa enempää. -Kerroitte kaiken tarpeellisen.
Edmond Dantès on kuollut.
Zatarra, olet varmasti ylpeä minusta.
Löysin hienon pikku jollan. Sluuppiin ei ollut varaa.
Zatarra?
MONTE CRISTON SAARI
KATOTON LUOLA
NAAMION SISÄLLÄ SE ODOTTAA MISSÄ AURINKO PAISTAA MEREN ALTA
Vene ei kanna enempää ja tuolla on ainakin vielä kahdeksan veneellistä.
Etkö ymmärrä?
Olet rikkaampi kuin kukaan tietämäni ihminen.
Ongelmasi ovat nyt ohi.
-Mitä haluat ostaa? -Koston.
Kenelle haluat kostaa?
Danglarsille, Villefortille, Fernandille ja Mercedekselle.
-Tapetaan heidät ja käytetään aarre. -Opettelemme heidän heikkoutensa.
Miksemme vain tapa heitä?
Menen Pariisiin ja pum, pum...
Palaan viikon päästä ja käytämme aarteen.
Miksi suunnitelma ei käy?
Kuolema on heille liian armeliasta. Heidän on kärsittävä niin kuin minä.
Heiltä on vietävä kaikki niin kuin minultakin vietiin.
Onnistuaksesi tarvitset paremman nimen kuin Zatarra.
Sitten ryhdyn kreiviksi.
PARIISI
Hyvää iltapäivää, sir. Tulin ostamaan ihastuttavan kotinne.
Oletpa röyhkeä. Ruoskitutan sinut ratsupiiskalla.
Pois mailtani, kulkuri. Muuten käsken koirat kimppuusi.
Kiitos.
MONTE CRISTON KREIVI KUTSUU TEIDÄT...
Hyvät naiset ja herrat, minulla on kunnia esitellä-
-hänen korkeutensa, Monte Criston kreivi.
Onpa kaunista.
Tervehdys.
Hyvä kreivi, saanen esitellä mieheni. Ylin syyttäjä monsieur Villefort.
-Oli ystävällistä kutsua meidät. -Ilo on minun puolellani.
Nauttikaa tästä illasta.
-Mitä tiedämme hänestä? -Emme tarpeeksi.
-Missä he ovat? Kutsuitko heidät? -Kyllä, teidän korkeutenne.
Kreivi Mondego lähti juuri. Hänellä on aamulla tärkeä tapaaminen.
Olet aikaisin hereillä.
Onko varakreivi Tourville kuollut?
Epäilemättä, ellei hänen sydämensä sijaitse vasemmalla puolella.
Levätköön rauhassa.
-Hän vain puolusti perheensä kunniaa. -Ja olipa siitä hyötyä.
Hänen vaimonsa nauttii intohimosta, ja sinä tietämättömyydestä.
Varakreivi puolusti kunniaansa, ja sinä koit tuskaa.
Vaimo on tuhoon tuomittu ja mies kuollut.
Älä imartele itseäsi. En ollut tyytyväinen enkä tietämätön.
Tiesin kolmesta naisestasi ennen madame Tourvilleä.
Pahoittelen nöyryytystäsi.
Pariisissa on vaikeaa olla uskollinen.
Koska se ei pysynyt salassa, miksi enää teeskennellä?
Oikeastaan se on aika vapauttavaa, vai mitä?
-Hänen raha-asiansako? -Hän häviää muillakin kasinoilla.
Entä varustamo?
Hän osti lainalla oman laivan. Hän ei käytä Danglarsia.
Haluan omistaa sen pankin.
Käske muiden varustamoiden pysyä erossa Mondegosta.
Silloin hän matelee Danglarsin luo.
Käske jakajien viedä häneltä kaikki.
Kai ymmärrätte-
-että suuri puuvillalastini on valmiina lähetettäväksi.
Maksan heti, kun lasti on toimitettu.
Tarvitsen laivaa lastin kuljettamiseen.
Pankkimme ei voi suostua enää lykkäyksiin.
Etsikää jokin toinen kuljetuskeino.
Mistä tämä kunnia, kreivi Mondego?
En käsitä, miksi olet vältellyt minua kaikki nämä vuodet.
Olen valmis unohtamaan virheesi ja ehkä jatkamaan liiketoimiamme.
Onko yrityksenne vaikeuksissa?
Zatarra.
-Jacopo. -Putositko sängystä?
13 vuoden jälkeen en osaa enää nukkua kuin kivilattialla.
Mi Maria, sattuuko selkääsi?
-Oliko sinulla asiaa? -Mondegolla on poika.
-Albertilla olisi asiaa. -Ei nyt!
Yritän suojella hänen perintöään.
Pelkäätkö hänenkin tuhlaavan sen niin kuin sinä teit?
Et valittanut, kun sait ylennyksen kalakauppiaan tyttärestä.
Minun on tehtävä tämä loppuun.
Pariisissa riittää rakastajattaria, mutta sinulla on vain yksi poika.
-Tule sisään, Albert. Puhu lyhyesti. -Sen teen, isä.
Ystäväni lähtevät karnevaaleihin Roomaan. Minäkin haluaisin mennä.
-Ilman kaitsijaako? Olet vasta 15. -Melkein 16.
-Syntymäpäivälahjaksi. En hölmöile. -Tietenkin poika voi mennä.
Kaipaan rauhaa ja hiljaisuutta.
Roomaan!
Albert!
Täällä näin!
Neiti.
Ette voi piileskellä loputtomiin. Neiti?
-Keitä olette ja miksi teette tämän? -Pahoja miehiä. Rahan takia.
-Rahani ovat liivini taskussa. -Eivät enää.
Emme etsi muutenkaan sinun rahojasi.
-Olet kreivi Mondegon ainoa poika. -Sen kun vaaditte häneltä lunnaita.
Kirjeellä kestäisi kaksi viikkoa saapua perille-
-eikä isäsi tietäisi, oletko enää hengissä.
Kirje ei olisi tarpeeksi tehokas.
-Ehkä voisimme lähettää sormuksesi. -Kyllä. Siinä on Mondegon vaakuna.
Ja sormesi sen mukana.
Kuunnelkaa. Olen Albert, kreivi Mondegon poika.
Nauroitte viimeisen kerran kustannuksellani. Tehkää pahimpanne.
Jos niin vaadit. Peppone, anna puukko.
Päästäkää poika vapaaksi tai leikkelen teidät kappaleiksi. Nyt!
Odota minua tuolla.
-En tiedä, kuinka kiittäisin teitä. -Puhutaan myöhemmin.
Hyvää työtä, herrat.
Kiitos, teidän korkeutenne.
Albert. Oletko kunnossa?
Olen teille henkeni velkaa.
Se oli melkoinen koettelemus. Olet epätavallinen nuorukainen.
Tule huomenna kartanolleni aamiaiselle.
-Sopiiko? -Sopii.
-Saanko kysyä, kuka olette? -Ystäväsi ja huomenna isäntäsi.
Muodollisesti Monte Criston kreivi.
Hän on odotushuoneessa.
-Poika oli rohkea tunneleissa. -Hän on keino saavuttaa päämääräni.
Kyllä, teidän korkeutenne.
Nuorukainen.
Tule sisään, Albert.
Tule.
-Sinulla oli melkoinen yö. -Aikamoinen seikkailu.
Nuorena kaikki on seikkailua.
Eräs asia vaivaa minua. Miten tiesitte sieppauksestani?
Minulla on myös vähemmän maineikkaita yhteyksiä.
Maksan hyvin siitä, että tiedän kaikki tärkeät tapahtumat.
Kreivin pojan sieppaus on sellainen.
-Miksi vaaransitte henkenne takiani? -Autan tietenkin aatelisen poikaa.
Uskoakseni olisit tehnyt samoin.
Isäsi saisi olla sinusta ylpeä.
Tulkaa Pariisiin, jotta vanhempani voivat kiittää.
Valitettavasti en ehdi. Liiketoimet.
Minä pyydän. Tämä on kunnia-asia.
-Jacopo. -Niin, teidän korkeutenne?
-Miten Spadan tapaus etenee? -Kulta on yhä...
-Lasti. -Anteeksi, teidän korkeutenne.
Lasti on matkalla Marseilleen.
-Milloin se saapuu? -Vasta kolmen viikon päästä.
Kolmen viikon! Ehditte mainiosti vierailla Pariisissa.
-Hyvä on. -Hienoa.
-Saavutte sinne juuri ajoissa. -Mihin?
HYVÄÄ SYNTYMÄPÄIVÄÄ, ALBERT
-Onnea, Albert. -Kiitos.
Monte Criston kreivi.
Kreivi!
-Albert. -Teidän korkeutenne.
Isä, tässä on Monte Criston kreivi.
-Hauska tavata. -Ilo on minun puolellani.
Olen odottanut tätä hetkeä.
Olen teille velkaa poikani pelastamisesta.
Saanen esitellä kreivitär Mondegon.
Mercedes.
Kreivitär.
Vain äiti osaa todella arvostaa tekemäänne palvelusta.
-En koskaan unohda teitä. -Ei se ollut mitään, madame.
Tuskin pian muistatte enää nimeäni.
-Saanko lainata vaimoanne? -Anteeksi?
-Valssia varten. -Toki.
Eikö hän olekin mainio?
-Mikä on vialla? -Ei mikään.
Muistutatte erästä, jonka tunsin kauan sitten.
-Erästä rakasta ihmistä. -Kovin imartelevaa.
-Mitä hänelle tapahtui? -Hän kuoli.
Minä en ole hän.
Monsieur ja madame Villefort.
Mitä he tekevät täällä?
Mitä teette täällä, syyttäjä Villefort?
Hienoa, että pääsitte tulemaan, kun olen yhä kaupungissa.
-Ilahduimme viestistänne. -Kiitos.
Suokaa hetki anteeksi minulle ja miehellenne.
Olette kuulemma asiantuntija lain tulkitsemisessa.
Ehkä voisitte auttaa eräässä asiassa.
Anteeksi.
Fernand.
-Maljapuhe. -Ei nyt. Hoidan erään asian.
-Vieraat odottavat sitä. -Pidä sinä se. Pärjäät hienosti.
Olet hänen isänsä. Se on vähintä, mitä voit tehdä.
-Tiedät, miten Albert ihailee sinua. -Sitten hän antaa minulle anteeksi.
Mehän sovimme, ettemme tapaa julkisesti.
Miten voisin sanoa "ei" Monte Criston kreiville?
Mitä tiedätte hänestä?
Hän on ulkomaalainen ja rikas. Hän auttoi kuulemma poikaanne.
-Mitä hän halusi? -Miksi kertoisin?
Kun poikani palasi Roomasta, hän sanoi kreivin odottavan lastia.
Hän oli kuullut myös sanat "kulta" ja "Spada".
-Ette kai usko... -Hän on löytänyt Spadan aarteen.
Hän pyysi apua välttääkseen lastin tarkastamisen.
-Voisin pidätyttää hänet. -Ei. Vapautetaan hänet lastista.
-Miten... -Tunnen juuri sopivan henkilön.
Sanokaa, että autatte häntä, kunhan laiva jää yöksi satamaan.
Vien lastin kartanoomme Bouchoniin-
-ja tapaamme siellä seuraavana päivänä.
-Haluan 70 prosenttia. -Saatte 50.
Hyvät naiset ja herrat-
-valitettavasti mieheni ei pääse paikalle työkiireiltään.
Niinpä minun täytyy...
Esitellä teille taas kerran Monte Criston kreivi.
Pyysin kreiviltä, että saisin pitää maljapuheen Albertille.
Olin niin sinnikäs, että isäntämme luopui oikeudestaan-
-näinkin moukkamaisen vieraan tähden.
Nuori Albert on suuresti liioitellut tekojani Roomassa.
Kun saavuin katakombeihin, kuulin sieppaajien-
-uhkaavan katkaista Albertin sormen ja lähettää sen todisteeksi.
Poika vastasi heille: "Tehkää pahimpanne."
Elämä on yhtä myrskyä, ystäväni.
Ensin paistattelemme auringossa ja yhtäkkiä ajaudumme karille.
Tärkeintä on kuitenkin se, mitä mies tekee myrskyn tullessa.
On katsottava myrskyyn ja huudettava, kuten Roomassa:
"Tehkää pahimpanne, niin minäkin teen."
Silloin kohtalokin tuntee sinut-
-Albert Mondegona, miehenä.
Kiitos.
Jihaa!
Villefort kertoi, että sinut teloitettiin.
Niinkö? Olette erehtynyt, kreivitär. Takaisin Mondegoille.
-Ajattelen mainettanne. -Minä pyydän, Edmond.
-En ole Edmond. -Lopeta!
Lopeta.
Mikä sitten olet?
Aaveko? Kummitus, joka tuli riivaamaan minua.
-Rakastitteko sitä Edmondia? -Rakastin.
-Kuinka kauan? -Koko elämäni ajan.
Kauanko hänen kuoltuaan kului, kunnes naitte kreivin?
Tuo on epäreilua.
Olemme perillä, kreivitär.
Olet oikeassa. Et voi olla Edmondini.
Sanoitte sen itse. Edmond Dantès on kuollut.
Hyvää yötä.
Kreivitär.
Jos sekaannut vielä asioihini, teen sinusta selvää.
Ymmärrätkö?
-Ymmärrän, että olet sekaisin. -Viholliseni lankeavat ansoihini.
Et käsitä tätä. Sinulla on omaisuus, ja kaunis nainen rakastaa sinua.
Ota rahat ja nainen ja elä elämääsi.
-Unohda suunnitelma ja tyydy tähän. -En voi.
Mikset?
Olen aina puolellasi, Zatarra.
Vannoin valan.
Suojelen sinua, vaikka sitten pitäisi suojella sinua omalta itseltäsi.
-Vien sinut kotiin. -Minä kävelen.
Viekää kaksi arkkua Pharaoniin osuuttamme varten. Mondego ei huomaa.
Äkkiä laivaan.
-Philippe Danglars. -Niin?
Teitä syytetään kauppa-alukselta varastamisesta.
-Järjetöntä. -Tämä ratkeaa helposti.
Miehet tutkivat aluksenne.
Kreivi Mondego lavasti minut.
En mene hirteen hänen takiaan.
-Kuka olette? -Monte Criston kreivi.
Ystävilleni olen Edmond Dantès.
Dantès?
Leikkaa köysi, kun hän voi vielä puhua.
-Ei enempää. Tuo on jo liikaa. -Hyvä Villefort.
Ei kai haittaa, jos liityn seuraan?
En odottanut teitä, teidän korkeutenne.
Halusin kiittää, kun autoitte lastini kanssa.
Aivan. Asia on hoidossa.
-Se onnistuu ongelmitta. -Erinomaista.
Tästä voi syntyä pitkä ja hedelmällinen suhde.
-Saanko kysyä erästä asiaa? -Tietysti. Mitä tahansa.
Olen mietiskellyt, miksi kerroitte kreivitär Mondegolle-
-16 vuotta sitten, että Edmond Dantès on teloitettu?
-En ymmärrä, mistä puhutte. -Se on yksinkertainen kysymys.
Miten tiedätte siitä?
Riittää.
Dantès otti Napoleonilta kirjeen. Se oli selkeä maanpetos.
Hän ei koskaan toimittanut sitä.
-On riittävän paha vangita syytön... -En tiedä, miksi puhutte tällaisia.
Kysyn itseltäni: mitä vanha ystäväni Villefort sai-
-kertoessaan Mercedekselle, että Edmond Dantès on kuollut?
-Vastaus on: ei yhtään mitään. -Te sen sanoitte. Ei mitään.
Jos ystäväni ei hyötynyt valheesta, kuka sitten hyötyi?
Teille tulee kuuma pukeissa. Eiköhän lähdetä täältä?
Siitä hyötyy Fernand, kreivi Mondego.
-Miten tämä liittyy liiketoimiimme? -Minäpä kerron.
Istukaa alas, Mondego.
Olen kunnianhimoinen mies, joka vastustaa bonapartisteja.
Kun Napoleon on vapaana, se on kuin piikki lihassani.
-Nyt se on jo hengenvaarallinen. -Olkaa tekin sellainen.
En voi itse tehdä sitä. Siksi minulla onkin ehdotus.
-Miten isänne voi? -Elossa. Valitettavasti.
Jaamme saman epäonnisen kohtalon.
Muistatteko?
Miksi ovi on lukossa?
Vaadin teitä päästämään minut. Ette selvästikään ole ystäväni.
Isänne kannatti Napoleonia. Ehkä hän juonitteli paon Elbalta.
Keisari saapuu pian!
Sellainen ei sopinut kunnianhimoiselle virkamiehelle.
Sitten isänne yllättäen murhattiin 16 vuotta sitten.
Keisari Napoleon.
Murhaajaa ei saatu kiinni. Kuinka kovasti etsitte häntä?
Teillä ei ole todisteita, vaan pelkkiä teorioita ja väitteitä.
Päinvastoin. Minulla on kreivi Mondego.
-Nuori Mondego. Miksi? -Koska pojaltanne puuttui rohkeutta.
Mondego ampui hänet. Hän ei tunnusta sitä ikinä!
Ei tunnustaisikaan, mutta te tunnustitte juuri.
Monsieur Villefort, pidätän teidät murhasalaliitosta.
Muistatteko?
Dantès?
Lahja herrasmiehelle.
Et kai luullut, että päästäisin sinut noin helpolla?
Edmond.
-Luulin, että keskustelumme päättyi. -Niin minäkin.
Sitten käsitin, että sanoit nimen Dantès.
Minä en maininnut sitä koskaan.
Mitä haluat minusta?
Haluan vapaaksi sinusta niin kuin sinä olet jo vapaa minusta.
Muutama vastaus vain, niin katoan lopullisesti.
Kysy toki.
Missä olet ollut?
13 vuotta Château d'Ifissä ja kaikissa mahdollisissa paikoissa.
13 vuotta Château d'Ifissä?
Kärsitkö siellä?
Joko lopetit? Minun täytyy miettiä.
-Mitä sitten tapahtui? -Kaikenlaista.
-Mikset tullut luokseni? -Itse nait miehen, joka petti...
Sanoin sinulle kallioilla-
-etten ikinä ottaisi sitä pois sormestani enkä ole ottanut.
-Miksi? -Tiedät kyllä.
Jos koskaan rakastit minua-
-älä vie minulta vihaani. Minulla ei ole muuta.
Päästä irti siitä, Edmond.
En tiedä synkistä suunnitelmistasi-
-enkä tiedä, miksi jouduimme eroon 16 vuodeksi.
Jumala tarjoaa meille uutta alkua. Älä sysää Häntä syrjään.
-Enkö koskaan pääse eroon Hänestä? -Et.
Hän on kaikkialla.
Jopa suudelmassa.
Rouva.
-Missä kreivi on? -Hän haluaa teidät mukaansa tänään.
Lähdette pois maasta poikanne kanssa.
Joku vie teidät kotiin, ja minä haen sitten teidät.
-Kiitos! -Mutta...
-Minun täytyy pakata. -Rouva...
-Missä kreivi on? -Yläkerrassa.
-Mikä on vialla? -Tein konkurssin.
Velkojani vaaditaan maksuun.
-Lisäksi minut pidätetään. -Miksi?
Merirosvouksesta, korruptiosta ja murhasta.
-Oletko syyllinen kaikkeen? -Olen, mutta ei puhuta nyt.
Santarmit tulevat pian. Pakkaa äkkiä jotakin.
En lähde mukaasi, Fernand.
Olet vaimoni. Kaikki on järjestetty.
Meistä huolehditaan hyvin.
Mene hakemaan poikani.
-Hän ei ole poikasi. -Anteeksi mitä?
Albert Mondego on Edmond Dantèsin poika.
Miksi muuten olisin halunnut vihille niin nopeasti?
Ennenaikainen syntymä...
Olet melkoinen tapaus.
Poika on siis kuolleen petturin äpärä.
Hän olikin aina pettymys.
Hyvästi, Mercedes. Miellytit minua toisinaan.
Sinä et miellyttänyt minua koskaan.
Mitä tämä on?
Monte Cristo.
Kuningas sinulle, Fernand.
Edmond?
-Kuinka... -Kuinka pakenin? Vaivalloisesti.
Kuinka suunnittelin tämän? Ilomielin.
-Veit siis Mercedeksen. -Ja kaiken muun, paitsi henkesi.
-Miksi teet tämän? -Se on mutkikasta.
Sanotaan vaikka kostoksi siitä, että veit minulta elämäni.
Sinut on opetettu miekkailemaan.
Miten saatoit väittää olevasi ystäväni?
Me olimme ystäviä.
Lähetit minut helvettiin! Miksi?
Kosta sitten, mutta tiedoksesi, että vuodatat aatelisverta.
Sellaista ei virtaa sinun suonissasi. Et ole mikään kreivi!
Sinusta ei ole siihen.
Jos kosket häneen, tapan sinut.
-Anna minun selittää. -Tiedän jo.
Puhuin madame Villefortille.
Hän kertoi, miten typerä olin, kun päästin sinut elämäämme.
-Kuuntele, Albert. -En!
-Anteeksi typeryyteni, isä. -Sinut petettiin. Saat anteeksi.
-Olit ystäväni ja esikuvani. -Et tiedä kaikkea.
Äitisi valitsi minut, ja nyt hän yrittää viedä hänet.
Pois tieltäni!
Poika. Tapan sinut, jos on pakko.
-En lopeta tähän. -Enkä minä.
Ei!
Albert.
Löysin viestin, jossa kerroit lähteneesi.
Nyt minä kerron sinulle todellisesta alkuperästäsi.
Albert, sinä olet Edmond Dantèsin poika.
Tunnet hänet Monte Criston kreivinä.
Valitettavasti se on totta.
Olet todiste siitä, että äitisi oli huora jo nuoruudessaan.
Sinä... Annoit minun taistella häntä vastaan.
Eipä se paljon hyödyttänyt.
Fernand, minä pyydän. Lopeta!
En halua tämän jatkuvan. Mene.
Voit kutsua sitä armoksi. Armoksi, Fernand.
Sinulla on vain yksi luoti. Se ei minua pysäytä.
Siksi teenkin sillä pahinta tuhoa.
Ei!
Äiti!
Luoja. Mitä minä oikein tein?
Jacopo!
Jälleen kerran, Zatarra.
Jumala näkee sinut silmäkulmastaan. Hän jää henkiin.
Edmond!
Älä mene ulos. Älä.
Älä mene, Edmond.
Jatka samaan malliin. Älä ikinä luovuta.
Sinun on tehtävä tälle loppu, Zatarra.
Pappikin ymmärtää tämän.
Edmond!
Älä mene.
Huolehdi äidistäsi.
En voi elää, jos sinulla on kaikkea ja minulla ei ole mitään.
-Minne armo unohtui? -Olen kreivi, en mikään pyhimys.
CHÂTEAU D'IF KOLME KUUKAUTTA MYÖHEMMIN
Olit oikeassa, pappi. Olit oikeassa.
Lupaan tämän sinulle ja Jumalalle.
Kaikkea sitä, mitä käytin kostoon-
-käytän tästedes hyvään.
Lepää rauhassa, ystäväni.
-Zatarra... Tuskallista, vai mitä? -Ei.
Ostin tämän paikan, jotta voisin tuhota sen.
Nyt ne ainoat, joista välitän, lähtevät saarelta kanssani.
Mennään kotiin.
JUMALA TOTEUTTAA OIKEUDEN