PRINŢESA ÎNDĂRĂTNICĂ
Trebuie să pleci la şcoală !
Nu mai visa cu ochii deschişi ! Întârzii la şcoală !
Hai, Louie...
Întârzii la şcoală.
Haide.
- Te simţi pregătită ? - Nu.
Când ţii discursul, nu te uita direct la oameni.
Alege un punct pe perete şi nu-l scăpa din ochi.
- Şi vorbeşte tare. - Mersi, mamă.
- Pa, mamă. - Succes !
- 'Neaţa, Buttons ! - Fii cuminte, Buttons.
Scuze, dle Robutusen.
- O zi bună ! - Mă îndoiesc că va fi.
Salut, bună, ce mai faci ? Pe Grove Lions tare-i placi !
- Eu sunt Lana ! - Anna.
Fontana !
Luptă Lions !
John !
- Ce faci ? - Mereu se dă în spectacol.
Dă-te jos de pe zid, Jeremiah. Ştii că nu ai voie să urci.
Bună dimineaţa !
'Neaţa, Lilly... Şi prietena lui Lilly.
În calitate de căpitan al echipei, ar trebui...
Scuze, nu te-am văzut !
Mă gândeam...
- Iar s-a aşezat cineva pe mine. - Da ?
Nu ştiu cum s-a întâmplat. Lucram la discurs...
- E aiurea cursul ăsta. - Alarmă de mojici ! El şi ea.
Ce ? N-ai mai văzut doi proşti făcând schimb de salivă ?
Ba da... Ce lipsă de civilizaţie !
Bun ! O clipă, am crezut că treci în tabăra fiţoşilor.
- Negativ. - Eşti gata de dezbatere ?
Niciodată nu sunt gata de dezbatere.
Hai, Josh !
Nu e vorba de dezbatere, ci de control.
Grove ne controlează minţile prin cursuri, dar tot nu le ajunge.
Ar trebui să se renunţe complet şi definitiv la uniforme !
Gata, fetelor, potoliţi-vă. E doar o dezbatere.
Să-ţi pui la loc uniforma.
- Cum zici, şefu' ! - Josh, dă-te jos !
- Ce bărbat ! - E al meu.
Gata, Josh, mai târziu. Culcat, băiete. Ţi-ai spus părerea.
L-am ascultat pe Josh Bryant,
care ne-a prezentat pledoaria pro. Ce-mi place sunetul ăsta !
- Care era argumentul meu ? - Îţi place uniforma.
Ne face pe toţi egali.
Acum vom asculta pledoaria contra de la Mia Thermopolis,
care va ataca teza noastră de pornire.
Cred că...
- Ce claie are în cap ! - Uită-te la părul ei !
- Aşteptăm ! - Spune ceva !
Problema este...
Îmbrăcămintea informală...
- Te simţi bine ? - O să borască !
Fiţi atenţi, că dă la boboci ! Acoperiţi tuba !
- Mia, stai ! - Gata, potoliţi-vă !
Mia, termină cu dna Taubman şi apoi poţi face pauză.
- Dna Hersh a dat bacşiş. - Şi dna Taubman. E o zi bună.
Dlui Walsh i s-au încurcat corzile.
Dle Walsh, nu mai răsuciţi coarda ! O să vă strangulaţi !
- Bună, mamă. - Ai vomat, deci.
- După care ai fugit. - Încerc să uit toate astea.
Îmi dai o pereche de pantofi şi cretă ?
Lasă, merg să vorbesc cu profesorul tău de retorică, dl O'Connell.
- O rezolvăm. - Mamă...
N-o să ştiu niciodată să vorbesc în public. Zi-i că mă fac mim.
- S-a făcut ! - Poftim.
- A sunat bunica ta. - Ce ?!
Bunica ta care e în viaţă ! Cea din Genovia. Clarisse.
Nu ne-a mai contactat niciodată. Ce vrea ?
Are treabă prin oraş şi te-a invitat la ceai.
Ceai ? A venit taman din Europa ca să bem ceai ?
- M-aş căţăra şi eu un pic. - Alo, clubul "Rocks" !
Nu e ea bunica din cauza căreia aţi divorţat ?
Nu m-a plăcut, dar decizia divorţului am luat-o eu şi Philippe.
De ce m-aş întâlni cu doamna cea snoabă care ne ignoră ?
Mia, e mama tatălui tău. Du-te s-o vezi mâine, te rog eu.
Întinde coarda !
A zis că tatăl tău spera ca voi două să vă cunoaşteţi cândva.
Bine, mă duc.
Gata, eu câştig ! Gata cu repetiţiile cu trupa !
Am cor aici. Valea !
Al treilea grup, încercăm "Prinde steaua".
- Charles, stai tu în faţă ? - Mersi.
Michael...
Mă ajuţi cu petiţia pentru bufniţe ?
- Ţi-am zis, mă întâlnesc cu bunica. - A, da.
Steaua care cade Prinde-o şi ascunde-o
Pune-o bine-n buzunar
Steaua care cade Prinde-o şi ascunde-o
Ţine-o pe când plouă iar
Căci poate dragostea te va surprinde
Într-o noapte fără stele...
- Turul pentru şcolari e sâmbătă. - Bunica m-a invitat aici.
- Numele ? - Clarisse Renaldi.
- Intră pe uşa din faţă, te rog. - Mulţumesc !
Nu călcaţi pe iarbă !
Bun venit, dră Thermopolis. Vă aşteptam.
Aveţi grijă ! Să nu-mi zdrobiţi boabele de soia.
Boabele dv de soia sunt în siguranţă.
- E în regulă. - Pe aici...
Vă rog... faceţi-vă comodă.
...alergie la arahide.
Şi perne noi pentru soţia prim-ministrului.
Are alergie la puful de gâscă.
Bună. Sunt Charlotte, din corpul diplomatic genovian.
Îmi pare bine !
- Unde suntem ? - La Consulatul Genoviei.
Aveţi pere între flori.
Sunt pere genoviene. Renumite în lume.
- Luaţi loc, vine imediat. - Sunt aici.
Amelia, ce bucurie că ai venit !
- Bună ! Ai o casă super ! - Mulţumesc...
Să te văd...
- Arăţi aşa de... tânără ! - Mulţumesc !
Iar tu arăţi aşa de... curată !
Vezi dacă e gata ceaiul în grădină ?
Te rog, ia loc.
Mama a zis că vrei să-mi spui ceva. Dă-i drumul !
Înainte să-i "dau drumul", am ceva pentru tine.
- Poftim. - Mulţumesc !
E blazonul genovian. L-am purtat şi eu în tinereţe.
Şi cutia e de la străbunica.
O s-o pun la loc sigur. O să am mare grijă de ea.
Ce voiai să-mi spui ?
Ceva ce cred că va avea un mare impact asupra vieţii tale.
- Am deja aparat dentar. - E ceva mai presus de ortodonţie.
Ceaiul e servit, doamnă.
Amelia, ai auzit de Eduard Christoff Philippe Gérard Renaldi ?
- Nu. - Era prinţul moştenitor al Genoviei.
Aha... Şi ce-i cu el ?
Eduard Christoff Philippe Gérard Renaldi...
A fost tatăl tău.
Sigur, tatăl meu a fost principe de Genovia ! Glumeşti.
De ce aş glumi cu aşa ceva ?
Nu ! Nu se poate ! Dacă el a fost prinţ, eu...
Exact ! Nu eşti doar Amelia Thermopolis.
Eşti Amelia Mignonette Thermopolis Renaldi,
prinţesă de Genovia.
Eu, prinţesă ? Taci din gură !
Poftim ? Îmi spui să tac ?!
E o expresie americană, Maiestate.
- Arată uimirea, neîncrederea... - Am înţeles, mulţumesc.
Şi totuşi, eşti prinţesa.
Iar eu sunt regina Clarisse Renaldi.
Ce motiv ai avea să mă alegi pe mine prinţesă ?
După moartea tatălui tău, ai moştenit tronul.
Aşa e legea în Genovia.
Eu am intrat în familia regală prin căsătorie. Tu, prin naştere.
- Poţi domni în Genovia. - Să domnesc ?!
Nu, nu... Acum chiar că ţi-ai ales greşit fata.
Eu nu conduc nimic. Nici la cercetaşe, nici în tabăra de fete...
Regină Clarisse, nu mă aştept decât să fiu invizibilă. Şi mă pricep.
Amelia, şi eu am avut alte aşteptări. N-aş fi visat că vom ajunge aici.
Dar eşti moştenitoarea legală a tronului, singura !
Acceptăm provocarea de a te transforma în prinţesa care eşti.
Poţi învăţa limbi străine, istorie, artă, ştiinţe politice.
Te pot învăţa să umbli, să vorbeşti, să mănânci şi să te îmbraci regal.
Vei vedea că palatul din Genovia e foarte plăcut.
- Să mă mut ? - E o ţară minunată.
Derulează înapoi şi pune pauză !
Nu sunt prinţesă ! Încă aştept să-mi sosească părţi din corp !
Refuz să mă mut şi să domnesc acolo !
Şi ştii de ce ? Nu vreau să fiu prinţesă !
Amelia ! Vino înapoi !
Totul a decurs splendid, nu-i aşa ?
- Poate mai are nevoie de timp. - Mă ajuţi ?
Domnişoară Thermopolis ?
Sunt şeful securităţii, şofer şi dădacă ?
Deocamdată, da ! Copila are nevoie de protecţie.
Timp de 15 ani, n-ai putut găsi un minut liber
ca să-mi spui că tata e prinţ ?
- Am crezut că aşa e mai bine. - Pentru cine, mamă ?
Pentru toată lumea. Prin faptul că am divorţat discret,
îşi putea găsi o soţie în Genovia, avea moştenitori,
iar noi două ne puteam trăi viaţa.
Ne-am cunoscut la facultate !
Eram tânără, voiam doar să fiu pictoriţă !
Mă vezi mergând toată viaţa cu un pas în spatele cuiva ?
Cu reguli, saluturi regale cu mâna, reverenţe ? Mi-a fost frică !
Mie mi-e frică la gândul că mama mea m-a minţit 15 ani !
- Unde mergi ? - Deretic în dormitorul regal.
După divorţ, am discutat cu toţii.
Tata şi bunica ta au fost de acord să stea departe de noi,
ca să ai o copilărie normală, fără complicaţii emoţionale.
Ţi-am fi spus la 18 ani.
Dar, după ce tatăl tău a murit, lucrurile s-au schimbat.
Am vrut să te protejăm !
Ştii ceva ? Nu mă simt deloc protejată !
Să trăieşti tu 15 ani crezându-te cineva
şi apoi să afli că eşti prinţesă !
Dacă nu eram deja destul de ciudată, hai să purtăm şi diademă !
Mănâncă-ţi supa.
- Nu mi-e foame. - Bine.
Noapte bună, puiule.
Louie Grasu'...
Ce noroc ai că nu-ţi cunoşti părinţii !
"N-am mers niciodată cu limuzina..."
"Îşi şopti el amar în barbă, în timp ce mergea spre geam"
"şi privea golful, ceaţa şi viaţa lui jalnică."
Am un Emmy, incredibil.
Am o poză pe care Philippe o iubea...
Am fost fericiţi pe vremea facultăţii !
Era plin de viaţă, întotdeauna râdea, era vesel...
Îmi amintesc. Helen !
Dacă Amelia refuză tronul, Genovia de azi va înceta să existe.
Viitorul ţării tale e în mâinile fetei mele de 15 ani ?
Iat-o.
Philippe era pregătit să fie rege.
Dar apoi a fost accidentul acela teribil...
Deşi nu am rămas împreună, l-am iubit foarte mult pe fiul tău.
Îţi mulţumesc.
Ca de obicei...
Ceva mai bun de atât n-am să scot din mine.
Nu pot aştepta până împlineşte 18 ani.
- Ce coşmar ! Mă duc înapoi în pat. - Mia, noi trei avem de discutat.
Bine ! Mai e ceva despre viaţa mea ce ar fi bine să ştiu ?
Vai ! O să mă duceţi la o emisiune TV,
ca să aflu că am o soră geamănă ducesă ?
Ai un văr conte.
Îl cheamă Bartholomew. Dar noi îi spunem Pookie.
Ieri a fost o discuţie nereuşită. O asculţi, te rog, pe bunica ta ?
Amelia, în câteva săptămâni avem un bal care se ţine anual.
Speram... Încă sper să te pot prezenta presei şi publicului atunci.
Dar ai nevoie disperată de pregătire.
Vorbesc în numele Parlamentului şi al familiei regale.
- Eu, în numele acestei familii. - Pardon ! Nu vă mai consider rude.
Tu nu m-ai băgat în seamă 15 ani, iar tu m-ai minţit.
Membrii unei familii nu-şi fac aşa ceva unii altora !
- Unde s-a dus ? - În "turnul" ei.
- Mia, nu poţi fugi de toate ! - Are turn ?
Vino jos, te rog !
Tinerii îşi doresc să primească o maşină la 16 ani, nu o ţară !
Fă-te comodă.
Nu ajungem nicăieri aşa. Hai să vorbim !
Am întâlnire cu îndrumătorul şcolar.
Iar eu am întâlnire cu Spania şi Portugalia !
Am o idee. Mia promite să ia lecţii de prinţesă până la balul tău.
Nu e al meu ! E balul ce sărbătoreşte Ziua Independenţei Genoviei !
Îmi cer scuze.
Mia promite că nici nu acceptă, nici nu respinge oferta ta
până la acest mare bal.
Abia atunci va trebui să decidă. Vă convine amândurora ?
- Se pare că nu am de ales. - Dacă trebuie neapărat...
Dar să n-aud un cuvânt despre asta până atunci, ne-am înţeles ?
- Normal ! - Altfel, presa ar sări pe noi.
Bun... Haideţi să nu mai ţinem Spania şi Portugalia în suspans.
Anul ăsta fac 16 ani. Mama a dat două tablouri pe un Mustang din '66.
- Ştii ce-i Mustangul ? - Cresc mustangi.
- Nu-i maşină de prinţesă. - Nu prea e de nimeni, că nu merge.
Aş putea dona ceva pentru vehiculul ăsta...
Bună dimineaţa, dle Robutusen !
- Cine-i domnul ? - Un vecin.
Dar nu vrei să-l cunoşti, nu e foarte manierat.
Bună dimineaţa ! În schimb, vreau eu să-ţi prezint pe cineva.
- Ai două limuzine ? - Una e a ta.
- Creşti şi limuzine ? - Nu.
- Amelia, el e Joseph. - Mă bucur !
"Eleganta doamnă europeană nu a rămas la ceai..."
"Dar promisiunea zilei de mâine plutea în aer."
Prinţesă, pot să-ţi atrag atenţia
că, indiferent de câte ori îl tragi, va coborî şi va urca la fel ?
Joseph ? Putem renunţa la steaguri ?
Nu. Steagurile îmi permit să parchez oriunde. Păstrăm steagurile.
Scuze, Joseph.
Poţi să-mi spui "Joe".
- Sau Joey ? - Nu. Joe.
Îmi scapă ceva ? Mergem la o nuntă ?
Nu, la şcoală. Avem mijloc de locomoţie surpriză.
- Scuze... - El e Joe.
- Joe, Lilly. Lilly, Joe. - Îmi pare bine !
- Ştii că arăţi ca detectivul Shaft ? - Da.
- Scuzaţi-mă. - Vii cu noi ?
- Clar ! - Mă descurc eu.
Desigur.
- Vai de mine ! - Centurile, domnişoarelor.
- Mama ta iese cu un cioclu ? - Nu !
A apărut bunica mea înstrăinată şi mi-a dat limuzina.
- Şi ? - Nu ştiu.
Cred că e drăguţă cu mine fiindcă vrea să-mi intre sub piele.
Joe ? Poţi parca la o stradă de şcoală ?
- Nu vreau spectacol cu dric. - Dricul ăsta nu face spectacol.
Dacă era cu adevărat dric, era linişte pe bancheta din spate.
Salut, bună, ce mai faci ? Pe Grove Lions tare-i placi !
Luptă Grove Lions !
Vă amintesc că pe teme virtuale nu primiţi note reale.
Mia, e adevărat ce am auzit ?
- Vorbeşti la congresul de bulimie ? - Să poţi vărsa simultan ?
- Bravo, Michael ! - Aşa se joacă !
Ţi-o las pe asta. Încearcă s-o prinzi.
Va fi o minge lentă. O prinzi fără probleme.
Ia-o şi trimite-o înapoi aruncătorului.
Îmi pare aşa de rău !
Scuze... N-am vrut... Pot să vă ajut cu ceva ?
Gheaţă ! Daţi-mi gheaţă !
Simt că înnebunesc. Iar ai mei zic că eu trebuie să mă schimb.
- Mai uşor ! - Scuze.
Tata vrea să mă scoată la cină, doar noi doi.
Nu mai am ce vorbi cu el de la opt ani.
Măcar tatăl tău e în viaţă.
Credeam că eşti mai bine. Au trecut două luni.
- Ştiu, dar a fost tatăl meu totuşi. - Doar biologic. Nu l-ai cunoscut.
Felicitări şi cadouri de ziua ta, 15 ani...
Dar erau cadouri frumoase !
Mai ştii caruselul Fabergé ? E frumos !
- Şi mi-a plătit şcoala. - E adevărat...
Trebuie să fug, să văd dacă fratele tău mi-a rezolvat puiul.
Bine, dar mâine luăm limuzina. Mă omoară dealurile !
S-a făcut !
Repară maşini şi cântă la chitară. Mai sexy nu se poate !
E foarte drăguţ !
Zi mai tare, avem repetiţii.
Aţi ascultat trupa "Zburătorii". Acum trebuie să zburăm.
Nu mai ţipa, au terminat !
A sunat foarte bine. Ned face prăpăd.
- Bună, Mia. - Bună, Doc.
Care-i diagnosticul pentru bebeluşul meu ?
400 de dolari. Da, ştiu, te costă să fii pe val.
- Nu e ziua mea bună. - Îţi fac manopera gratis...
Mersi, dar o să vorbesc cu bunica. Mă descurc eu.
Vorbim mai încolo, am de mers undeva.
"Îţi fac eu manoperă gratis."
- Îţi place de ea ? - E prietena surorii mele !
Asta-i cea mai grea situaţie: între "prieteni" şi "mai prieteni"...
Maiestate, a sosit pachetul diplomatic. Şi domnişoara.
- Trimite-o înăuntru. - Desigur.
Îmi mai trebuie trandafiri. Roşii, albi, mov... Mov !
Domnişoară Amelia... Bine aţi venit !
La stânga. Maiestatea Sa e în bibliotecă.
Charlotte, te rog să iei notiţe.
Amelia, învârteşte-te lent, să evaluez ce avem de făcut.
Amelia ! Postura ta greşită ţi-a afectat auzul ?
- Învârte-te ! - Scuze !
Nu, mai lent. Învârte-te lent.
Postura, evident... Coafura...
Tenul... Stop !
Ochii... foarte frumoşi !
Dar ascunşi sub sprâncene de boşiman.
Gâtul e prezentabil, urechile...
- Sunt ca ale tatălui tău. - Serios ?
- Cine îşi poartă unghiile aşa ? - Toată lumea.
Mâine vreau să văd degete curate şi vei purta dresuri.
Nu colanţi, nu şosete. Iar pantofii ăştia să nu-i mai văd niciodată.
Când te mişti în public, eşti privită tot timpul.
Aşa că nu umbli şleampăt, nu aşa !
Lăsăm umerii, ne gândim că suntem înalte,
menţinem poziţia dreaptă şi trecem greutatea...
Prinţesele nu stau picior peste picior.
Încrucişează gleznele şi pune mâinile graţios în poală.
Charlotte, haide să luăm ceaiul.
Spune-mi cum e posibil ca mama mea sau oricine, de fapt,
să se întoarcă cu un iubit de la şedinţa cu părinţii ?
Mia, dl O'Connell e necăsătorit, locuieşte singur
şi nu are piercinguri, tatuaje sau implanturi de păr.
Îţi dai seama ce raritate e asta în cartierul nostru ?
Te-ai gândit cumva că, dacă ieşi cu un prof de-al meu,
colegii mei ar avea motiv să râdă de mine tot restul vieţii ?
Ai dreptate, nu m-am gândit.
Dar Patrick... Dl O'Connell e un bărbat foarte cumsecade.
E un adevărat domn şi n-am întâlnit de mult domni.
Bine, fie.
Nu mai pot face nimic fără să te supăr, nu-i aşa ?
- Hai, Mia ! - Pocneşte-o !
- Drept în faţă ! - Ţine !
Hai, Mia...
- Parează măcar una, Mia. - Nu pot, sunt fată.
- Şi eu ce sunt ? Raţă ? - Dv sunteţi atletică.
Eu înclin spre înot sincron, yoga, călărie şi escaladă.
Nu-mi coordonez ochii şi mâinile.
- Încerci mai târziu. Josh ! - Vin acum !
Te-am urmărit un pic. Eşti prea tensionată.
Foloseşte-ţi mâinile. Când vine mingea spre tine, sari.
Gândeşte ca mingea. Fii mingea. Opreşte-o. Ştii cum zic ?
Daţi-i drumul !
Joe ?
O să fac cabină de probă în spate, mă schimb pentru Doamna.
- Nu uita pantofii. - Mersi.
Ciudat oraş, San Francisco.
Când ţi-am cumpărat pantofii cu toc,
m-au întrebat dacă vreau să-i port imediat.
Bun, închidem.
Urcăm !
- Ai păţit ceva ? - Totul e în regulă !
Coborâm !
Nu mi-am pus niciodată dresuri, dar sună periculos.
Bunico, în Genovia se obişnuieşte
să-ţi ţii mesenii prizonieri cu eşarfe Hermeez ?
Se spune "Hermès". Eşarfa e o unealtă pedagogică.
Până la urmă vei învăţa să stai şi să mănânci cum trebuie fără ea.
Manierele sunt importante ! Dar ajunge cu eticheta pe azi.
Genovia face mult comerţ cu Spania. Trebuie să întreţinem relaţia.
Cel mai direct drum spre o inimă spaniolă e dansul.
Îmi permiţi ? Ce fel de dansuri ştii ?
- Dansuri normale... - Să văd.
Am înţeles. Îţi propun o alternativă genoviană.
Dansezi de aici, din şolduri, pe loc.
Fără să dai din cap, te rog. Nu eşti un căţel pus în lunetă.
Drept, drept... Hai să exersăm asta.
Nu, dansul ăsta e între vals şi tangou. Vezi ?
- E un valgou ? - Nu.
Acum faci o piruetă spre exterior... Şi apoi una spre mine.
- Nu-i nimic. - Ba e !
Mai încearcă, haide. Încă o piruetă. Te depărtezi...
Aşa, bravo. Atitudinea e bună. Acum vii spre mine.
- Bun. - Am reuşit ?
- Bunico, nu l-am mai lovit ! - Asta e o veste bună.
- Piruetă, piruetă... Şi ne oprim. - E mai bine. Faci progrese.
- Acum poţi merge acasă. - Mulţumesc ! Pe mâine !
Îţi mulţumesc, Joseph.
Aţi purtat doliu prea multă vreme.
Vă puteţi înscrie la dna Harbula pentru petrecerea pe plajă.
- Scuze... - Bobby !
- Mia, eşti gata ? - Scuze, nu pot azi.
Mă văd cu bunica. Te sun eu, da ? Pa !
Ce ? Bunicuţa se transformă în lupul cel rău ?
- Shazam ! - Drăguţă chestie, Jeremiah.
Dar nu cucereşti o fată tratând-o ca pe un automat.
Nu călcaţi iarba !
- Am întârziat, Adolpho ! - Da.
- Ai întârziat. - Ştiu şi îmi cer scuze.
- Unde-i Paolo ? - Să intre Paolo.
- Întotdeauna prompt. - Regina mia, buon giorno !
- Asistentele, Gretchen şi Helga. - Bună ziua.
Suntem încântaţi că v-aţi făcut timp.
Maiestate !
Să nu mai pierdem timp... Să înceapă munca !
Desigur ! Unde-i frumuseţea ?
Ea e nepoata mea, Amelia.
E superbă ! Hai să ne uităm mai îndeaproape.
Paolo, au rămas puţine zile până la cina oficială.
Blănos, prea mare, ciufulit... În cel mai bun sens.
Le rog pe fetele tale să semneze acordul de confidenţialitate.
Ştiu ce înseamnă un secret.
Maiestate, secretarul de presă aşteaptă un telefon.
Da, desigur. Va trebui să plec şi să fiu surprinsă la întoarcere.
Charlotte, nu-l scăpa din ochi.
Perie, Helga. Danke !
Începem, Principesa.
În mâinile lui Paolo, o să fiţi superbă.
Ce păr des aveţi... ca de lup.
Nu vă temeţi...
Purtaţi lentile de contact ?
Am, dar nu-mi prea place să le port.
De-acum le veţi purta.
- Mi-ai rupt ochelarii ! - Mi-aţi rupt peria.
Gretchen ! Helga ! La atac !
Îmi plac sprâncenele dv. O să le spunem "Frida" şi "Kahlo".
Dacă Brooke Shields se mărita cu Groucho Marx, copilul arăta aşa.
- Să vă spun un secret ? - Da !
Castravetele nu ajută la nimic. E o găselniţă de-a noastră.
Maiestate, Paolo e epuizat.
Fiindcă numai Paolo poate porni de aici şi de aici...
- Şi vă oferă în schimb... - ...o prinţesă.
- Mai bine. Mult mai bine. - Mille grazie !
- Ce spui de un ceai delicios ? - Si...
Vino, Mia !
- Lilly, a sosit maşina ! - Vin acum !
Mersi că ne duci şi pe noi. Mulţumim.
Bună.
- Ce e ? - Să nu crezi că te luăm mereu...
Aoleu ! Cine te-a nenorocit aşa ?
Ţi se pare că arată rău ?
Arăţi ridicol. Ar trebui să-i dai în judecată.
Ştiu că e mai drept şi mai scurt...
Mai ciudat vrei să zici !
- Ciudat de atrăgător. - Ba nu.
- Centurile, vă rog. - Nu pricep ceva.
M-ai lăsat baltă când aveam nevoie de ajutor la petiţia Green Peace.
Ţi-ai luat rucsac de firmă ?
Ştii că am hrăni o ţară din lumea a treia dacă l-am amaneta ?
- Nu am dreptate ? - Nu.
Dacă suntem toţi, am putea închide uşa.
Până acum, îţi păsa mai mult de ce ai în cap, nu pe el.
Haide, Mia, recunoaşte.
Nici nu mai ştiu pe unde umbli şi acum devii o fiţoasă ?
Nu-ţi dai seama că te transformi în una de-a lor ?
Parcă văd că săptămâna viitoare eşti şi majoretă !
Eşti o trădătoare !
Mi s-a aburit oglinda sau a lăcrimat cineva ?
- N-am nimic. - Atunci merg la bunica ta.
Dar nimeni nu te poate face să te simţi inferior dacă tu nu vrei.
- Eleanor Roosevelt a spus-o. - Da. O doamnă specială, ca tine.
- Vin să te iau la ora 15:00. - Mulţumesc.
Are şi pălărioară !
Crezi că dacă porţi pălăria nu-ţi va vedea lumea frizura de Lana ?
Elevii nu mai au valori morale, dar nu înseamnă că-s orbi.
Lilly ! Termină odată !
Dacă ţie îţi stă aiurea părul, te legi de al meu ?
Mulţumesc !
Michael, poţi măcar să te prefaci că nu eşti un ratat ?
Relaxează-te... Respiră !
- Ce mi-ai spus înainte ? - Ai auzit ce am spus.
M-am săturat să tot strigi la mine şi să-mi spui ce ar trebui să fac.
Îmi ajunge ce-mi fac mama şi bunica, nu mă mai stresa şi tu !
Nu sunt proastă ! Ştiu că îmi ascunzi ceva !
Prietenele vorbesc !
O să scot talismanul prieteniei de la tine şi-l arunc în noroi !
Nu face asta !
- Stai ! - De ce ?
O să-ţi spun adevărul, dar vei zice că e o prostie.
Pune-mă la încercare.
- Taci din gură ! Taci ! Taci ! - Asta-i tot ce poţi spune ?
Îmi pare rău că am fost aşa de dură. Nu ştiu ce aş mai putea să spun.
- Vii la emisiunea mea ? - Nu pot, e secret regal.
Nu poţi spune nimănui, mai ales lui Michael. Eşti obligată.
Hai să facem salutul secret.
Cred că trebuie să găsim alt salut secret.
Sigur poţi conduce o ţară ? Abia reuşeşti să ţii viu un peştişor.
- Nu sunt sigură de nimic, Lilly. - O prinţesă are şi avantaje.
- Nu spune cuvântul ăsta. - Bine.
A început ora !
A început ora şi am o mică surpriză ! Extemporal din Revoluţia Franceză.
Dle O'Connell, regula zice că nu avem voie cu capul acoperit.
Nu cred că e corect să facem excepţii, ce spuneţi ?
Aşa e, Lana. Îmi pare rău, Mia, dar pălăria nu face parte din uniformă.
Mia...
- Poftim ?! - Mama mia !
- Cine vrea să fie la modă acum ? - E perucă ?
- Arăţi foarte drăguţ, Mia. - Parcă şi-a făcut transplant de cap.
Eu zic că-i stă super ! Dar, între Voltaire şi păr...
Eu una aş prefera să învăţ despre Voltaire !
Bine, Lilly, am înţeles. Potoliţi-vă. Începem extemporalul !
Trandafirii sunt superbi. Dar ne trebuie fântâni şi luminiţe în pomi.
Ambasada Japoniei are cascadă, iar noi nici fântâni ?
- Avem o fântână, Maiestate. - Mai vreau două.
- Fă-mi un paradis, Charlotte. - Sigur, Maiestate.
Să continuăm, Amelia.
Te rog să citeşti astea în timpul tău liber.
"Căci ce-i un nume ? Oricum i-am spune, la fel fi-va trandafirul."
Le faci cu mâna graţios...
- Bună ! - Nu aşa de energic.
Dacă faci aşa, devine foarte obositor după o vreme.
Foarte amuzant. Mai încearcă aşa cum trebuie. Un salut discret...
Parcă ai spune: "Vă mulţumesc pentru prezenţa dv aici".
Scuze, Maiestate, trebuie să-l iau pe prim-ministru.
Mulţumesc pentru prezenţă !
- Deci asta e considerată artă. - Ai mei făceau aşa în anii '60.
Ura ! Au avut o expoziţie la Woodstock.
- Şi vrei să reînvii stilul ăsta ? - E mai haios decât temele de casă.
Unele mame îşi ajută copiii la teme, tu faci asta.
Bine ţintit ! Îmi place !
- Drept la ţintă ! - Am reuşit !
E mult mai plăcut decât lecţiile pentru prinţese.
- Ce faci sâmbătă seara ? - Aveţi concert ?
- Repetiţii. Avem două cântece noi. - Pe bune ?
Şi surpriză ! Am primit piesele pentru "Stangul" tău.
- Am putea să le montăm împreună. - Bine.
- Deci îmi dai întâlnire ? - Nu... Te invit la muzică, maşini...
- O să includă şi pizza ? - Bineînţeles.
- Şi bomboane M&M ? - Aşteptaţi-mă !
Nu voi, nu vă cunosc !
- Atunci s-a făcut. - Super.
- Rămâne pe sâmbătă ? - Da !
- Bună, Lil ! - Bună.
- Ce se întâmplă ? - Nu ştiu.
Am găsit un loc bun !
- O fi vreun protest. - O fi.
Fiţi amabil... Pe cine aşteptaţi ?
Uite, ea e Mia Thermopolis !
- Pe tine te aşteptam ! - Aici, prinţesă !
- Lilly, m-ai spus ? - Nu !
Prinţesă Mia, ce actor preferi ?
- De ce îi spun "prinţesă" ? - Mia !
- Cum scapi de coşuri, prinţesă ? - Hai să plecăm !
Vino înăuntru, Mia.
- Stai ! Scuze... Bună ! - Domnule...
- Telefonul sună fără încetare. - Cum ?!
Mia, vine încoace mama ta.
Gupta.
Vine regina. La Liceul Grove.
Limuzină cu steaguri !
A sosit limuzina genoviană. Regina coboară.
Ce-i cu atâtea secrete, Maiestate ? Doriţi să comentaţi ?
- Pe aici, Maiestate. - Vizitaţi Casa Albă ? Ce-i cu Mia ?
- Mamă, nu ştiu cine m-a trădat. - Vom afla totul.
Poftiţi ceaiul. Scuze că nu avem porţelan fin.
- Mulţumesc, e foarte bine aşa. - Poftim.
Joseph !
- Vorbeşte ! - Paolo ?
Maiestate, eu am spus presei despre principesă.
Eu v-am expus secretul...
- Grazie. - Prego.
Dar nu pentru bani ! Paolo dispreţuieşte banii, scuipă pe ei !
Mă rog, ceva bani au fost. Am şi eu... Fiecare inel...
Dar problema a fost orgoliul !
Am vrut să se ştie în Casa Regală că de la mine e frumuseţea, părul !
Că eu, Paolo Puttanesca, am realizat...
- Grazie. - Prego.
Mi dispiace, Regina. Părul vă stă superb !
Data viitoare îl mai deschidem, da ?
Ce îngrozitor ! Nu mai respectă nimeni regalitatea ?
Cum e în Genovia, Maiestate ? Toţi caută să vă intre în graţii ?
Aţi putea să ne lăsaţi o clipă singure ?
- Sunt director adjunct. - Joe, o iei pe minunata dnă pedagog
să-i arăţi planurile de securitate pentru Amelia ?
Poftim ? Da, da, desigur.
Maiestate, vă mulţumesc...
Securitatea dv lasă de dorit.
Mia era un copil normal.
N-a fost niciodată "normală", s-a născut prinţesă.
Facem faţă presei zilnic, ne vom descurca şi acum.
Nu eşti obligată să faci asta. Poţi să te retragi chiar acum.
Mama ta are dreptate, Amelia. Am avut o înţelegere.
Bine. O să mă gândesc şi vă voi anunţa în curând ce am decis.
Răspuns diplomatic perfect ! Politicos, dar vag.
Mia e fiica artistei eclectice locale Helen Thermopolis.
Locuiesc într-o fostă unitate de pompieri renovată.
Mia e singura nepoată a reginei Clarisse Renaldi.
Soţul ei, regele Rupert, a decedat anul trecut.
A transmis Nelson Davenport de la KRLH.
Clubul Feng Shui să nu mai rearanjeze mesele de pe pajişte !
Hei, prinţeso, eşti cea mai populară fată din şcoală !
Toţi vor poze cu tine şi să-ţi fie prieteni.
- Bună, Lilly. - Ştii ceva ?
Am făcut o listă cu dezavantajele regalităţii.
Unu: nu ai intimitate. Doi: trebuie să arăţi mereu perfect.
Trei...
- Ai păţit ceva ? - Care era numărul trei ?
Trei: nu-ţi poţi permite s-o iei razna în mijlocul zilei.
Lilly, nu vreau să vorbesc despre asta acum, bine ?
Bine. O ultimă întrebare.
Acum, că eşti "publică", vii la emisiunea mea ?
- Da, sigur. - Te iubesc !
O să cumpăr alt talisman pentru brăţara prieteniei.
- Ne vedem sâmbătă seara ! - Joe !
- Da, dră Mia. - Nu vreau să domnesc.
Vreau doar să termin a zecea. Pot pur şi simplu să-mi dau demisia ?
Nu poţi să-ţi dai demisia de la ceea ce eşti.
Poţi refuza responsabilitatea, dar rămâi prinţesă.
- De unde ştiu că m-aş descurca ? - Pur şi simplu încercând.
Poţi exersa la cina oficială. Ea crede că eşti pregătită.
Serios ?
- Exersăm intrarea de prinţesă ? - Da.
Intru.
La Marele Bal, intri cu Regina.
Dar, la cina oficială, intri neînsoţită.
Trage umerii în spate şi zâmbeşte. Toţi se bucură să te vadă.
- Iat-o ! - Cum e ?
Tu eşti mult mai frumoasă.
Bravo ! Ce-a fost mai greu a trecut.
Vrednicul nostru prim-ministru, Sebastian Motaz.
- Frumoasa lui soţie, Sheila. - Încântată.
Fermecătoarea lor fiică, Marissa.
Lord Fricker, iau eu paharul de coniac, nu mai aveţi nevoie de el.
Uşor cu şnapsul. Nu uitaţi ce-a fost la cina de iarnă.
Eu nu am voie să merg la petrecere !
Cina e servită !
Maiestatea Sa, regina Clarisse.
Într-o bună zi, Genovia va fi iar a noastră şi tu vei fi regină.
Iar chipul tău va apărea pe timbre.
- Ce mai fac copiii, Robbie ? - Vreţi să-i vedeţi ?
- Brian şi Bridget. - Ce copii frumoşi !
Vreţi să-i vedeţi şi dumneavoastră ?
Dle prim-ministru, cum merge piaţa de pere în Genovia ?
Piaţa genoviană de pere înfloreşte, dacă permiteţi jocul de cuvinte.
Am auzit că îi servesc fileul cu os Lordului Spivek.
Asta-i prinţesa lor !
- Ce repede cresc, nu ? - Voiai să-mi spui ceva ?
- E totul în regulă ? - Da.
Ce s-a întâmplat cu frapiera ?
- Am făcut o mică stângăcie. - Bine...
Apropo, mâncarea e delicioasă !
Era un grup feminist din Scoţia: "Fufele vor tartan".
- Nişte nebune ! - Au fost vremuri deşucheate.
Mulţumesc.
Se serveşte între feluri, ca să cureţe palatul.
- E rece ! - N-a ştiut că e îngheţat.
- Ce să facem ? - Să luăm şi noi la fel.
Nu, e foarte rece !
Se poartă ca nişte maimuţe.
Aţi avut vreodată o durere de cap subită
când mâncaţi gheaţă prea repede ?
Nu.
Să te speli pe mâini.
- Permiteţi... - Îmi pare foarte rău.
Se întâmplă tot timpul.
Aş vrea să propun un toast.
Pentru baroneasa şi baronul von Troken.
Fie să rămâneţi baroni pe veci !
Faimosul desert genovian cu pere şi brânză.
Se putea altfel ?
- Eşti un beţivan simandicos... - Eu m-am cărat !
Mi-a intrat zeama în piele !
A fost din vina mea ?
Ne retragem în salon pentru cafea ?
Îmi pare rău că te-am dezamăgit, tată.
Noapte bună, Louie.
Când am sosit, era dezastru aici. Petrec cât de mult pot în grădină.
Ia un pulverizator, stropeşte totul.
- Nu eşti supărată pentru cină ? - M-am amuzat.
Îmi aminteşte de prima mea cină regală oficială.
Am răsturnat o armură şi suliţa a zburat drept în purcelul de pe masă.
Amelia ? Ce-ar fi să renunţăm la lecţii azi şi să ne distrăm ?
Să ne distrăm ? Nu eşti prea ocupată ?
Maiestate, a sosit Lady Jerome şi sună asistentul consulului francez.
- Ne confirmă cina. - Cere scuze şi anulează tot pe azi.
O localnică din San Francisco îmi va arăta oraşul.
- Joseph să aducă maşina. - Sigur.
Stai puţin...
Vreau să-ţi arăt bebeluşul meu.
De când n-am mai stat pe locul din faţă în maşină !
Apropo, mulţumesc pentru banii de maşină.
Unde mă duci ?
- Ai ceva mărunţiş ? - Nu !
- O faţă regală nu umblă cu bani. - Bine, fac eu rost de mărunţiş.
Ăsta e preferatul meu. Bagi moneda şi îl apuci de mână.
- Trebuie să-l ating ? - Da.
Apoi apeşi pe buton...
Şi gata, îi dai drumul !
Seamănă cu vărul lui Rupert din Liechtenstein.
- De unde ştiu când să... - Porneşte singur.
Hai, hai, hai !
- Îţi face plăcere umilirea asta ? - E greu prima dată.
- Ţine asta. - Hai, buni, că poţi !
- De data asta sunt pregătită. - Gata ? Vezi că începe. Hai, hai !
Îl baţi, îl baţi, aşa ! Ura !
- Ai învins ! Bate palma ! - Palma ?
Vreau şi eu să păstrez una. Dar nu pe asta.
Tata şi-a dorit mereu să fie prinţ ?
Da. Cu o singură excepţie, acum vreo 15 ani.
Atunci s-a gândit serios să renunţe la titlu.
Întâlnise o artistă frumoasă care i-a arătat ce minunată e viaţa.
- I-a arătat cum poate fi el. - Dar ?
A trebuit să aleagă. Nimeni nu putea decide în locul lui.
Nici eu... Deşi mulţi cred că eu am decis... Nici eu, nici alţii.
Philippe ştia că fratele lui mai mare, Pierre, voia să abdice.
A şi abdicat, ca să fie preot.
Tatăl tău a înţeles că iubirea lui pentru o persoană, chiar pentru două,
nu-l putea face să uite de iubirea pentru ţara şi poporul lui.
A fost cel mai greu lucru pe care l-a făcut.
Vrei şi tu o muşcătură ?
De ce nu ? Încercarea moarte n-are...
- E delicios ! - Da ? Atunci hai să mai luăm unul !
Ştiu că e drumul direct spre consulat, dar urăsc dealul.
Încep să regret hotdogul acela...
- Încearcă să te strecori uşor... - Încerc !
- Şi accelerează la urcare. - Îmi iese !
Da, îţi iese ! Bravo !
- Ba nu, nu-mi iese ! - Amelia, frână ! Frână !
Ai grijă ! Trage frâna, e aici, jos !
Urgenţele ? A avut loc un accident.
N-ai auzit clopoţelul ?
- M-au pus în aşteptare. - Dumnezeule !
- Trece "distrugerea proprietăţii". - Bine, bine.
Şi, mai ales, "şofat fără permis de conducere".
"Însoţită de un adult cu permis expirat de 45 de ani."
Permisul de conducere nu expiră în Genovia, v-am spus !
Nu permisul Reginei ! Nu am imunitate diplomatică ?
Dv aveţi. Ea vine la secţie.
- Poftim ? - Îmi pare rău, dră.
E-n regulă, dle agent, înţeleg.
- Înţeleg perfect. - Serios ?
Mia, niciun oraş sau ţară nu pot funcţiona paşnic
dacă poliţiştii şi inginerii din transporturi nu respectă legea.
Aş fi mândră cu doi funcţionari atât de competenţi în Genovia !
- Vai, Maiestate... - Nu suntem chiar aşa grozavi.
Ba da, cu siguranţă !
De fapt, aş vrea să vă acord onoarea
de a fi decoraţi cu Ordinul genovian al...
Ordinul genovian al Rozei !
Vă rog să îngenuncheaţi.
- Are cineva o sabie ? - Am eu o umbrelă.
- Eu am tija de la frâna de mână. - E foarte bine, mulţumesc.
Prin puterea investită în mine de Coroana Regală a Genoviei...
- Te numesc pe tine... - Artie Washington din San Francisco.
- Arthur Washington, şi pe tine... - Bruce Macintosh din San Leandro.
Bruce Macintosh... Cavaleri ai Ordinului Rozei.
Iar voi toţi să fiţi martori la acest moment istoric. Ridicaţi-vă.
Stai să afle Bernice !
Mia, ştiu că nu ai vrea să mergi cu domnul la secţie...
Nu e nevoie... N-a fost rănit nimeni, nu-i aşa ?
- Tramvaiul e asigurat. - Cavalerismul n-a murit, să ştiţi.
Nobile Arthur, câtă mărinimie...
- Vă duc cu maşina ? - Ar fi de mare ajutor.
- Vino, Mia. Cu bine, călători ! - Duceţi maşina la Doctor Motors ?
- Cu bine ! - Ai fost bestială !
- Eşti cea mai tare regină ! - Face parte din fişa postului.
Fă-i cu mâna, e regină !
- Vrei să te bagi prima ? - Eu nu "mă bag" nicăieri.
- La revedere ! - Cu bine ! Vă mulţumesc.
Bruce, ia urcă în tramvaiul tău regal şi du-ne de aici !
Iat-o. Soseşte posibila viitoare prinţesă a Genoviei.
- Cine ştie unde e Genovia ? - Între Franţa şi Spania.
S-a dat la TV.
Iată o tânără care a câştigat la loteria genetică.
Faceţi loc, prinţesa întârzie la şcoală.
Îmi dai autograf ?
Bună, prinţeso. Îmi dai un autograf ?
- Cum te cheamă ? - Lilly.
Aşa o cheamă şi pe prietena mea.
- Eşti prietenă bună cu prinţesa ? - Aş zice că da.
Mergem împreună la cumpărături, la coafor...
Chiar gândim la fel, e nemaipomenit.
- Pe tine cum te cheamă ? - Charlotte.
- Sunteţi gemene ? - Da.
Eu nu am surori, dar am un motan.
- Îl cheamă Louie Grasu'. - Ce nume haios !
- Faci o poză cu mine ? - Prinţesa are algebră.
- Mulţumesc ! - Haita e aici. Eşti pregătită ?
Mia !
Bună !
Să intrăm în biroul meu, te rog.
- Bună... - Aşadar...
Sper că nu te-a supărat ce-a zis Lana.
- Nu. - Bine.
Am rupt-o cu ea din cauza asta, îi urăsc pe ahtiaţii de publicitate.
Sâmbătă seara e petrecerea de pe plajă.
Ar fi mişto să mergem împreună. Ne vedem pe valuri ?
Da... Pa !
Nu uitaţi să urmăriţi emisiunea TV a Liceului Grove,
sâmbătă seara, prezentată de Lilly Moscovitz.
- Michael ! - Da, prinţesă.
Ghici ce mi-a cerut Josh Bryant !
- "Îmi împrumuţi un pieptene ?" - Nu.
M-a invitat cu el la petrecerea de pe plajă.
- Sâmbătă, nu ? - Da, uite cum mă gândesc.
Aş putea veni să vă ascult cântând săptămâna viitoare.
Da, sigur...
- E totul în regulă ? - Da.
- Trebuie să plec, mersi mult. Pa ! - Pa !
- Te duce Joseph ? - Nu, şi-a luat liber diseară.
Mă duc cu autobuzul, cu ceilalţi. Arăt ca un sparanghel.
- Dar un sparanghel drăguţ. - Lasă, iau costumul albastru.
- Te stresează petrecerea ? - Nu, abia aştept.
Cred că voi primi primul sărut adevărat.
- De la cine ? - De la Josh Bryant.
Clona de Backstreet Boys, amorezul tău ?
Nu e clonă de Backstreet Boys, e... navigator.
Credeam că se poartă urât cu tine.
Nu ştiu... Acum se poartă frumos.
Sper că, dacă mă va săruta, mi se va ridica piciorul.
- Cum adică ? - Ştii tu...
În filmele vechi, când o fată e sărutată cu foc,
i se ridică piciorul, aşa...
- Aşa, ca dintr-un arc ? - Gata, merg să mă schimb.
Sper să primeşti primul tău sărut demn de ridicat piciorul !
Suntem Mark şi Brian, bun venit la petrecere !
Peste o săptămână intrăm în vacanţa mare.
Ştim la ce vă gândiţi: cum găsiţi iubirea de-o vară ?
Şi cum ştiţi că e adevărată ?
Ne vor cânta despre asta Lana şi trupa ei.
Aplauze pentru Lana, Anna şi Fontana !
- A fost grozav ! - Nu ? Mă bucur că te-ai distrat.
Credeam c-o să te temi, ca majoritatea fetelor.
Nu, nu mi-a fost frică !
Urmează prezentatoarea voastră preferată,
în direct de la Liceul Grove: încântătoarea Lilly !
E sâmbătă seara şi vă urez bun venit la "Taci şi ascultă".
Azi o avem ca invitată pe prinţesa noastră, Mia,
care îşi va oferi susţinerea pentru mişcarea "Eliberaţi vidra de mare".
Până vine prinţesa, l-am rugat pe magicianul liceului, Jeremiah Hart,
să ne amuze cu un număr de prestidigitaţie.
Bună seara tuturor !
Ia te uită !
- Zâmbeşte, prinţeso ! - Cum m-au găsit aici ?
- Ce spui ? - Cum de m-au găsit ?
Faceţi cu mâna ! Sunteţi la televizor !
Stai, prinţeso, nu fi timidă ! Vino înapoi !
Fii atent aici, ăla din elicopter ! Suntem DJ regali !
Îmi pare aşa de rău...
- Nu-i nimic, aici nu ne găsesc. - Ne simţeam bine şi au stricat tot.
Ştiu, dar aici nu ne văd şi nici noi nu-i vedem pe ei.
Suntem singuri în coliba asta...
E destul de plăcut aici, de fapt...
Nu mi-aş dori să fiu aici cu nimeni altcineva decât cu tine, Mia.
- Serios ? - Da...
Josh ? Nu e romantic deloc.
Mi-am prins piciorul în plasa de volei...
Da...
- Tata zice că sunt o prinţesă ! - Mia mi-e prietenă !
Cât aşteptăm, ce zici de un masaj la picioare ?
Ar fi grozav, mulţumesc !
- Voiam să mă masezi tu. - Normal...
Într-adevăr, e dama de cupă !
Jeremiah, mulţumesc pentru numărul de prestidigitaţie de o oră !
E limpede că prinţesa Mia nu a putut veni şi sigur are o scuză bună.
Sunt Lilly Moscovitz, la "Taci şi ascultă". Noapte bună !
Mia, drumul e liber.
- Sigur ? - Au plecat.
- Ce bine ! - Haide.
- Căutăm un loc mai romantic ? - Da.
Nu face zgomot !
- Uite-i ! - Priveşte la mine !
Nu, stai aici.
- Dă-i o pupăceală ! - Hai, unul mare şi umed !
- Mai loveşte-l o dată ! - Plecaţi, lăsaţi-mă !
- Lăsaţi-mă în pace ! - "Prinţesa a părăsit clădirea".
- Cum te cheamă ? - La ce şcoală înveţi ?
Mă numesc Josh Bryant şi sunt elev la Liceul Grove.
- Ce, suntem prietene cu Mia ? - Da, îl urâm pe Josh.
Scuze, e greu să ţin minte pe cine urâm !
- O văd, vine ! - Mia !
Nu pot vorbi, merg să-mi iau hainele...
Uite-ţi hainele. Te vei încălzi.
- Cum, vreţi să mă ajutaţi ? - Da, Josh e idiot.
O să ne asigurăm că nu te supără nimeni.
Mulţumesc. Foarte frumos din partea voastră.
E super, mersi mult de tot !
- E în regulă. - Vine cineva ?
- Nu ! - Vă sunt recunoscătoare.
- Pregătiţi-vă. - Şi-a scos costumul de baie.
- Acum ! - Prinţeso !
- Acesta e ţipătul prinţesei Mia ! - Plecaţi, vă rog !
Vino cu mine, Mia. Piranha ce sunteţi, daţi-vă din drum !
Mama nu mă lăsa să plâng, îmi zicea să fiu tare.
Dar tu ai fost rănită, aşa că plângi cât vrei.
A fost groaznic !
Şi nici nu mi-a sărit piciorul !
Aseară, prinţesa din San Francisco s-a distrat pe plajă.
Ceea ce a început ca o distracţie inocentă s-a transformat în dezmăţ.
A transmis Suki Sanchez pentru KPFW.
- Te rog, spune ceva. - Nu sunt multe de zis.
O poză face cât o mie de cuvinte. Iar tu ai două poze.
Am făcut familia de râs.
Ca să nu mai detaliez subiectul, aş zice simplu că da.
Cred că decizia ta de a refuza responsabilitatea e înţeleaptă.
Atunci probabil că nu e cazul să vin la bal.
Cum să nu vii ? Faci parte din familie.
Doar nu te exilăm fiindcă nu vrei să fii prinţesă.
Mama ta va veni. Sunt invitaţi şi amicii tăi.
În afară de cei de pe plajă. Acum te rog să mă scuzi.
Peste o oră mă întâlnesc cu jurnaliştii, să salvez ce se poate.
Poţi intra acum !
Dacă mi se permite, n-a fost o discuţie reuşită.
Aşa trebuie să se comporte o prinţesă ?
Băiatul i-a întins o capcană.
Sărutul a fost un tertip ca să ajungă el în atenţia presei.
Şi "prietenele" i-au făcut rău. Anna, Banana, Bandana, Montana.
Nu ştiu despre ce vorbeşti.
De ce n-a avut atâta judecată să se descurce ?
Are doar 15 ani, dar azi s-a comportat cu maturitate.
V-a acceptat critica respectuos şi cu nobleţe.
Vrei să spui că am fost prea aspră ca regină ?
Am fost critică cu cea care poate să cârmuiască ţara în viitor !
Nu contest asta, dar poate bunica a fost prea aspră cu nepoata ei.
- Crezi că ar fi capabilă ? - Nu am nicio îndoială, Maiestate.
Nici eu nu aveam.
PRINŢESA E ÎNDRĂGOSTITĂ ?
Ia uite, e Mia iubăreaţa !
Îmi semnezi poza ta din ziar ? Josh mi-a semnat-o !
Vine prinţesa pupăcioasă !
Lilly, pot să vorbesc o clipă cu tine ?
- Putem vorbi puţin, Lilly ? - Sigur, hai să vorbim !
Despre ce anume ? Cum i-ai frânt inima fratelui meu ?
Sau cum m-ai lăsat cu Jeremiah toată emisiunea ? "Alege o carte !"
Scuze ! Am uitat să te sun să-ţi spun că nu ajung.
Eu am rămas blocată cu Houdini, pe când tu te pupai cu marinarul.
- Foarte colorată exprimare ! - Nu mă lua cu de-astea !
Am venit să-ţi spun că îmi pare rău.
Îmi pare rău că n-am venit la emisiune. Foarte, foarte rău !
Nu-mi vine să cred că m-ai trădat după câte am făcut pentru tine.
Ţi-am păstrat secretul regal.
Ştii ce greu e să ascunzi ceva ca jurnalist ?
Dar nu mi-ai ascuns că ţi se pare aiurea să fii prinţesă !
Bravo, dorinţa ta e împlinită: nu voi fi prinţesă !
- Nu ? - Nu.
- Dar eu vreau să fii. - Cum ?
N-am vorbit sincer, ci din invidie.
Erai populară şi simţeam că-mi pierd cea mai bună prietenă,
aşa că m-am înfuriat şi am fost rănită !
Ţi-am mai spus, trebuie să-mi schimb comportamentul !
Dar, de fapt, e un fel de miracol faptul că eşti prinţesă.
Nu ! Ce miracol ? E un coşmar !
Ba nu, gândeşte-te !
Eu tocmai am aflat că emisiunea mea are 12 spectatori.
Să vrei să schimbi lumea, dar să nu ai putere deloc, ăsta e coşmar.
Pe când tu...
Ce-i aşa de extraordinar la a fi prinţesă ?
Puterea de a face o schimbare, de a sensibiliza oamenii.
Câţi adolescenţi au asemenea putere ? Nu-i ăsta miracol ?
Va trebui să găsim un alt miracol.
Nu unul mai mare, ci pur şi simplu unul diferit.
Ascultă... Mâine-seară e Balul de Ziua Independenţei Genoviei.
Eşti invitata mea, să mă revanşez că n-am venit la emisiune.
Sper că mă vei ierta şi sper să vii.
- Dar cu ce să mă îmbrac ? - Ura !
Nu ştiu... Dar nu contează, sunt fericită că vii !
- Şi să ştii că poţi fi prinţesă. - Nu.
- Ba da ! - Ba nu !
Haideţi, băieţi, adunarea !
- Bobby, închide telefonul. - Da, mamă, la dentist.
Urăsc când vin aproape.
Mia, nu e un meci important, e doar ora de sport.
Loveşte mingea. Nu vreau să te pic la sport !
Hai, că poţi. Stai cu ochii pe minge.
Totu-i super, totu-i bine Hai, loveşte-o, poate-oricine !
Terminaţi, e minge, nu şarpe ! În formaţie !
- Îmi pare rău... - Nu-i nimic. Măcar ai lovit-o.
Concentrează-te. Concentrează-te...
- E doar un joc, Mia. - Ţine ochii pe minge.
- Ai prefera să joci pe plajă ? - Comandă-mi o pizza.
- Fugi, Mia ! - Du-te, du-te !
Trebuie să închid, mamă. Ridică-te !
Până la capăt, Mia !
- Bună, Josh... - Haide, Mia !
Eşti în casă ! Şi ai trecut.
- Ura ! - Bravo ţie, Mia, felicitări !
E deschis ! Intră !
Michael... Bună ! Ce mai faci ?
- Ce ? - Ai un plasture...
Ţi-a zis Lilly că te-am sunat ? Te-am sunat.
- Ţi-am adus maşina. - Mulţumesc !
- Te-am sunat de vreo şapte ori... - Doc a făcut ce putea.
Bine. Vrei să-ţi dau cecul acum ? Fiindcă am primit banii...
Da, mersi !
- Te servesc cu ceva ? - Nu.
Iată-l.
Mersi mult de tot că faci asta pentru mine, e frumos din partea ta.
N-am făcut-o pentru tine. Doc mă lasă să cânt acolo, eu îl ajut.
- Poftim. - Mersi.
Ştiu, eşti supărat că te-am lăsat baltă.
Şi îmi pare foarte rău că am făcut-o.
Dar voi încerca să mă răscumpăr.
- Cum ? - O să merg la Balul Independenţei.
Şi aş vrea să te invit şi pe tine.
Ar putea fi haios. Eu port o rochie în care nu pot respira,
Lilly are prieten, vine şi el...
Lui Josh îi stă mai bine în smoching.
Dar...
Cu tine vreau să merg, nu cu el.
Nu-i nevoie să porţi smoching. Poţi veni în trening, din partea mea.
Nu-ţi face griji pentru mine. Nu mi-a ieşit chinta regală şi gata.
Opriţi masacrul, salvaţi o vacă semnând !
Vegetarienii au drepturi ! Aduceţi soia la cantină !
- Bună, Lil. - Bună.
Stai cu Jeremiah, vin şi eu imediat.
Iar poartă pălăria aia stupidă.
- Vrei să-ţi arăt un truc ? - Nu chiar acum.
Ce faci ? Scrii vreo povestire ?
Portofoliul meu a crescut cu 30% în ultimul trimestru.
Ia te uită, cuplul de tocilari perfect ! Jeremiah şi Mia.
Vai, Miah şi Mia !
Auzi, Jere, puloverul ăsta a fost conceput special pentru tine
sau a explodat maşina de tricotat ?
- Puneţi-vă ochelarii. - Ne uităm la părul lui.
Părul e unul din trucurile tale de iluzionism ?
Lana ? Vreau să-ţi spun ceva.
Costumul tău de majoretă e foarte drăguţ. Minunat croit...
- Cred că se asortează cu orice. - Sigur că da !
- Mia, eşti o mare ciudată ! - Da, ştiu...
Dar mie poate o să-mi treacă. Tu însă vei fi mereu o scorpie.
Lana o-ncasează ! Lana o-ncasează !
- Mia ! - Ne mai vedem.
Dnă Gupta, aţi văzut ce mi-a făcut ?
Vai, dragă, nu... Îmi pare rău, aveam o şedinţă importantă.
Trimite costumul la curăţătorie.
E un cadou de la tatăl tău pentru a 16-a aniversare.
A fost găsit printre lucrurile lui.
- Ziua mea e peste două săptămâni. - Voiam să ţi-l dau înainte să plec.
Poimâine plec spre Genovia.
Îţi mulţumesc. E încuiat...
Medalionul pe care ţi l-am dat deschide jurnalul.
Îţi mulţumesc că mi l-ai adus.
Vreau mă scuz pentru cum ţi-am vorbit despre incidentul de pe plajă.
Te-am judecat pripit, nu am stat să verific faptele.
Nu-i nimic, bunico.
M-am gândit mult, să ştii. Adevărul e că...
Cred că ai fi o prinţesă minunată.
Se crede că "prinţesă" înseamnă diademe şi căsătorii regale,
frumuseţe perfectă şi viaţă ca-n basme.
Dar e mult mai mult decât atât. E o adevărată muncă.
Eşti o persoană extraordinară, bunico.
Dar nu cred că sunt făcută pentru asta.
M-aş teme aşa de tare să nu-i dezamăgesc pe genovieni !
Şi n-aş putea îndura să te mai dezamăgesc pe tine.
Eu rămân la ce am spus: am încredere în tine.
Sunt scriitor. Scriu scenarii de telenovele.
- Ai văzut "Strada cu case" ? - Nu.
E un mare succes. Am creat un personaj ca tine, un spion.
- Eu nu sunt spion. - Aşa zicea şi personajul.
Ne vedem diseară !
Aş vrea să-ţi cer totuşi o favoare.
Trebuie să renunţi la titlu prin declaraţie publică, în faţa presei.
La bal.
Adică să ţin un discurs ?
Având în vedere relaţia mea cu presa, nu mai bine vorbeşti tu ?
Amelia, ţi-ai abandona Mustangul
doar pentru că s-au lovit câteva insecte de parbriz ?
Uite ce mult ai evoluat. Eu voi fi lângă tine.
- Vine Joseph să te ia la 19:00. - Nu !
I-am promis mamei că merg cu ea. Ţine să mă ducă la primul meu bal.
Bine. Atunci ne vedem acolo.
Bunico...
Îmi pare rău.
Draga mea...
Înainte de orice altceva, eşti nepoata mea.
Te rog să nu întârzii !
Mersi, tată, dar nu pot să fiu prinţesă.
Nu ştiu să vorbesc în public, nu sunt Clarisse...
Pur şi simplu nu mă simt în stare. Mi-e frică !
- Joseph ! - Charlotte, dra Kawa.
Scuze, ne acordăm instrumentele.
- Nu urma să mergi după prinţesă ? - I-a zis reginei că o aduce mama ei.
Helen tocmai a sosit şi spune că Mia te aşteaptă pe tine.
Are de gând să fugă !
Hai, Louie Grasu', trebuie să facem bagajele !
Louie ? Ce ai acolo ?
Haide, Louie, mergem în excursie.
În Colorado, ca să ne căţărăm pe stânci adevărate.
Nu mai stăm o clipă aici, Louie !
Draga mea fiică, la mulţi ani la cea de-a 16-a ta aniversare !
Umple paginile acestui jurnal cu gândurile tale frumoase.
Gânduri frumoase din viaţa ta minunată.
În familia mea se obişnuieşte
să dai un sfat înţelept tânărului care împlineşte 16 ani.
Îţi voi spune ceea ce mi-a spus tatăl meu.
Amelia, a avea curaj nu înseamnă că nu te temi,
ci că ai în viaţă ceva mai important decât frica.
Nici temerarii nu trăiesc veşnic, dar cei fără curaj nu trăiesc deloc.
De acum înainte, vei parcurge drumul
dintre cine crezi că eşti şi cea care poţi deveni.
Trebuie doar să-ţi permiţi ţie însăţi să faci călătoria.
Şi mai vreau să ştii ceva.
Am iubit-o foarte mult pe mama ta şi mă gândesc şi acum des la ea.
La mulţi ani, scumpă Mia ! Cu toată dragostea, tata.
Contesa Puck din Austria adaugă şi ea la strălucirea
Balului Independenţei genoviene.
În ciuda cerului noros, au venit mulţi, inclusiv primarul
şi jonglerul cu pere genoviene.
Viitorul Genoviei e în mâinile tinerei Mia.
Decizia ei de azi va afecta casa regală
şi întregul popor al acestei ţări mici, dar mândre.
Credeţi că va ploua ?
- Primarul nu e niciodată plouat ! - Mulţumesc !
Deschideţi umbrelele ! Ajunge cu jonglatul cu pere.
Excursia noastră s-a anulat, Louie.
Grozav ! Perfect !
Haide... Hai, puiule !
Genovienii sunt faimoşi pentru gustul impecabil în artă.
Şi pentru brânzeturi ! O fi o statuie din brânză procesată.
Nu-mi face una ca asta, puiule !
Asta e !
Scuze, dle Robutusen !
- Poftim, e plătită deja. - N-am comandat pizza.
Cum să nu ? Dacă eşti Michael Moscovitz...
"Tu ne suni, noi livrăm." Ăsta e sloganul nostru.
- Tu nu prepari pizzele, nu ? - Nu, doar le livrez.
IARTĂ-MĂ
Permisele de presă... Mersi. Dv de unde sunteţi ?
- Revista "Viaţa tinerilor". - Bine !
A intrat Regina.
Ceva nou despre afacerea von Troken ?
- Se va lămuri azi, Maiestate. - Mă tem că da.
- Unde e ? - Undeva. Nu ştiu nimic.
- Nimic ? Ia vino încoace. - Ce vrei, ce e ?
- Spune-mi ce ştii. - A luat-o încolo, acum două minute.
Bun. Mulţumesc.
- Avem vreo problemă ? - Nu, totul e perfect. Magnific !
- Nu te pricepi să minţi, Charlotte. - E adevărat, Maiestate.
- Grădina arată încântător. - Vă mulţumesc.
Haide, puiule, că poţi ! Hai !
Nu ! Puiule, te rog !
La prinţesă acasă nu răspunde nimeni.
Pe Joseph nu-l prind pe mobil din cauza furtunii.
Jurnaliştii încep să se plângă că-şi ratează termenele de predare.
Dacă nu vine în zece minute, voi face eu anunţul.
Nu te îngrijora, va fi bine. O să ajungă curând.
Asta-i pedeapsa pentru că am condus fără alt şofer cu permis valabil ?
Sunt invizibilă şi sunt leoarcă.
Până aşteptăm, jurnaliştii...
- Niciun interviu până mai târziu ! - Prea bine, Maiestate.
Domniile lor baroneasa şi baronul von Troken.
Dacă tânăra renunţă la titlul de prinţesă,
familia dv va domni în Genovia ?
Da ! Dacă nu au un urmaş de sânge pe tron, domnim noi !
Nu, Maiestate.
Nu mai putem aştepta.
Steaua care cade Prinde-o şi ascunde-o
Pune-o bine-n buzunar
- Sper că nu fugeai ! - Cum să fug îmbrăcată aşa ?
- Mă duc la bal ! - Foarte bine. Urcă.
Maiestatea Sa.
Bună seara, dragi concetăţeni şi onoraţi oaspeţi !
Îmi cer scuze pentru întârziere... Bună seara !
Bun venit la Marele Bal al Independenţei...
Repede ! Nu, nu e timp să te schimbi. Arăţi bine aşa.
Frumoasă şi plouată... Nu, gata cu fuga !
- Stoarcem părul, aşa... - E bine.
...aşteptam acest moment special.
Vă mulţumesc pentru răbdare !
Aş vrea să fac un anunţ oficial. Nepoata mea...
- A venit ! - Văd.
Aş vrea să vă anunţ că a sosit nepoata mea
şi sigur are o explicaţie fascinantă pentru garderoba ei.
Are părul aranjat în stil grunge, practic complet ud,
şi poartă un hanorac, jeanşi şi ghete.
- Mia, vrei să spui câteva cuvinte ? - Da.
Noi de ce nu ne-am îmbrăcat aşa ?
Mulţumesc, Maiestate.
Crezi că fac economii neluându-i rochie ?
Salut... Bună seara ! Sunt Mia.
Nu mai plouă !
Pregăteşte-ţi diadema...
Nu mă pricep la discursuri...
Am emoţii aşa de mari, că leşin sau fug...
Uneori chiar mi se face rău la stomac !
Nu era nevoie să vă spun asta...
Dar acum nu mă mai tem aşa de tare.
Tatăl meu m-a ajutat cu asta.
Acum câteva ore, eram hotărâtă să renunţ la orice pretenţie la tron.
Mama m-a ajutat, spunându-mi să nu mă simt vinovată,
fiindcă ea mă susţine, aşa cum a făcut de când mă ştiu.
Dar apoi m-am întrebat cum m-aş simţi
dacă aş renunţa la titlul de prinţesă.
M-aş simţi uşurată ? Tristă ?
Şi atunci mi-am dat seama
de câte ori pe zi mă gândesc la propria persoană.
De fapt, cred că tot timpul m-am gândit numai la mine !
Ce jalnic, nu ? Mai sunt şapte miliarde de oameni.
Scuze, vorbesc prea repede.
Atunci m-am gândit...
Dacă m-aş gândi şi la cei şapte miliarde, nu doar la mine...
Mi-aş folosi mult mai bine timpul vieţii.
Dacă aş fi prinţesa Genoviei,
atunci ideile mele şi ale oamenilor mai inteligenţi decât mine
s-ar putea face auzite.
Şi poate că acele idei ar putea fi transformate în acţiuni.
Astă-dimineaţă, când m-am trezit, eram Mia Thermopolis.
Dar acum...
Aleg să fiu, pentru totdeauna,
Amelia Mignonette Thermopolis Renaldi,
Prinţesă de Genovia !
Sper că n-aţi apucat să comandaţi deja hârtie cu antet.
A fost prima mea diademă.
M-am ataşat de ea. Sper să-ţi placă şi ţie.
O aveai pregătită... Cum ai ştiut că voi veni ?
Am recunoscut în tine acelaşi spirit al unei persoane pe care o ştiu.
- Cine ? - Eu !
- Ai sosit ! - Evident, lunganule.
Ţine asta. Paolo va salva situaţia.
Genovia...
Tărâmul unde-mi am căminul
Genovia, Genovia
Flamura ta va undui mereu în vânt
Maiestatea Sa, Regina Clarisse,
şi Alteţa Sa Regală, Amelia, Prinţesă de Genovia !
- Ar fi momentul să te uscăm. - Mulţumesc !
Mia nu mai e dată dispărută ! Genovia are o nouă prinţesă !
Aveam şi eu acelaşi plan, dar grădina e deja ocupado.
De ce eu ?
Pentru că tu m-ai văzut când eram invizibilă.
Dacă sunt prinţesă, nu înseamnă că m-am schimbat. Sunt tot eu.
Voi locui în Genovia, dar merg în continuare la şcoală...
Dragă jurnalule, azi e prima mea zi oficială ca prinţesă de Genovia.
Voi cunoaşte Parlamentul şi poporul înainte să-mi preiau sarcinile.
Mama va locui cu mine în Genovia şi va picta, dar fără baloane.
Lilly şi Michael vin în vacanţă...
Nu-mi vine să cred ce spun... la palatul nostru.
Îmi vor aduce Mustangul,
pe care-l voi putea conduce legal în curând.
Bunica e fericită că merge acasă, iar Joseph...
ne veghează, ca de obicei.
Toţi avem emoţii înainte de încoronare.
În afară de Louie Grasu'. Se simte foarte confortabil ca faţă regală.
Probabil că are sânge albastru.
Prinţesă, priveşte pe fereastră...
Bine ai venit în Genovia !
Traducerea: Mirela Mircea www.sdimedia.com