Varºovia, 1939
- Domnul Szpilman? - Bunã ziua.
Am venit special ca sã vã întâlnesc, îmi place cum cântaþi.
Cine sunteþi?
Numele meu este Dorota, sunt sora lui Jurek.
- Sângerezi. - Nu e nimic...
Haide Dorota, o sã mai vorbiþi ºi altã datã.
- Nu e cel mai potrivit moment pentru asta. - Jurek, de ce ai ascuns-o pânã acum?
Nu ºtiu ce sã iau.
Mereu iei prea multe!
Câte valize o sã iei?
Îmi iau ºi rochia roºie.
Dar ce crezi, ar trebui... sã iau portretul unchiului Szymon?
Ia-l, nu-l lua, fã ce vrei. Nu vezi cã sunt foarte îngrijoratã,
O sã vinã el acasã. N-o sã pãþeascã nimic.
Ne-ar trebui o valizã doar pentru pantofi...
Wladek!
- Mama, a venit Wladek. - Slavã Domnului, Wladek!
- Eºti rãnit? - Nu, nu. E o tãieturã micã, nu-i nimic.
- Am fost atât de îngrijoratã. - Le-am spus sã nu-ºi facã griji...
aveai actele la tine. Dacã te-ar fi lovit o bombã ar fi ºtiut unde sã te ducã.
Henryk, Henryk... nu mai spune astfel de lucruri.
- Nu gãsesc nimic. - Fereascã Dumnezeu!
- Tatã, tatã a venit Wladek! - Ce þi-am spus eu?
- Ce faceþi? - Mi-a vãzut cineva pãlãria cu boruri mari?
Ne-au bombardat. Nu mai suntem în emisie.
- Varºovia nu este singurul post de radio. - Apucã-te de împachetat, dragule.
Ia-þi lucrurile.
- Unde mergem? - În afara Varºoviei...
- În afara Varºoviei? Unde? - N-ai aflat?
- Ce sã aud? - N-ai citit ziarul?
- Unde este ziarul? - L-am folosit la împachetat.
L-a folosit la împachetat.
- Guvernul s-a mutat la Lubljania. - Toþi bãrbaþii capabili sã lupte...
trebuie sã treacã râul ºi sã stabileascã o nouã linie defensivã, asta scrie.
N-a mai rãmas aproape nimeni aici, doar femeile, bãrbaþii au plecat.
Si ce crezi cã înseamnã stabilirea unei noi linii defensive?
Cã vã veþi plimba cu valizele?
Împacheteazã, Wladek, n-avem timp de discuþii.
Nu merg nicãieri.
Bine! Nici eu nu mai merg nicãieri.
Nu fiþi stupizi. Trebuie sã rãmânem împreunã.
Nu, nu uite ce, dacã e sã mor prefer sã mor la mine acasã.
Fereascã Dumnezeu!
Tãceþi! Am prins ceva. Ascultaþi.
Vã rugãm aºteptaþi un anunþ important. ªtirile de la BBC din Londra anunþã...
"Întrucât guvernul englez nu a primit nici un rãspuns la ultimatumul adresat..."
"guvernului german..."
"a declarat rãzboi Germaniei naziste."
Asta e minunat.
"Se aºteaptã ca..."
"în urmãtoarele ore..."
"ºi Franþa sã dea o declaraþie asemãnãtoare..."
"Polonia nu mai este singurã."
Minunat, minunat...
Mamã, a fost o masã minunatã.
Da, chiar aºa a fost.
Când sãrbãtorim ceva, trebuie sã facem un efort.
Un toast pentru Marea Britanie ºi Franþa. V-am spus eu. Nu v-am spus eu?
Totul va fi bine.
Cinci mii trei.
- Asta e tot? - Da... cinci mii trei zloþi.
Asta e tot ce mai avem.
Avem cu trei mii trei zloþi mai mult. Uite, "Restricþii Privind Lichiditãþile"
"Evreilor le va fi permis sã pãstreze maximum 2.000 de zloþi în case."
- ªi ce trebuie sã facem cu restul? - Îi vom depune într-o bancã.
Într-un cont restricþionat.
Într-o bancã?
Cine e atât de prost sã-ºi depunã banii o bancã germanã?
Am putea ascunde banii. Uite, aici, putem ascunde sub ghiveciul de flori.
Nu, nu. Vã spun eu ce facem, vom folosi metode ºi verificate.
Mai þii minte ce am fãcut în ultimul rãzboi?
Am fãcut o gaurã piciorul de la masã... ºi am pus banii acolo.
Si ce vom face dacã ne vor confisca masa?
- Cum adicã sã ne confiºte masa? - Nemþii umblã prin casele evreilor...
Si confiscã tot ce vor: Mobilã, bijuterii... orice.
Chiar aºa fac?
Idiotule! La ce le trebuie o masã ca asta?
- Ce Dumnezeului faci? - Nu, ascultaþi, aici e cel mai bun loc,
nimãnui n-o sã-i treacã prin minte sã se uite sub ghiveciul ãsta.
Nu, nu, ascultaþi-mã. M-am gândit.
Da? Asta e ceva nou.
- ªtiþi ce facem. Folosim psihologia. - Ce sã folosim?
Lãsãm ceasul ºi banii pe masã... ºi îi acoperim aºa... la vedere.
Eºti prost?
Nemþii vor scotoci în alte pãrþi... îþi garantez cã nu vor observa.
E cea mai mare tâmpenie. Bineînþeles cã vor observa.
Uitã-te aici! Idiotule.
ªi tu mã faci pe mine prost?
Nu, e foarte bine, pentru cã ãsta e ultimul loc.
- Asta o sã dureze ore. - Pãi, nu ne grãbim. O sã-i recuperãm.
- N-o sã dureze ore. - Cum o sã-i scoþi de acolo?
Totdeauna te opui...
Nu ºtiu, o sã folosim cleºti. De ce te opui la toate?
Cu cleºtii, o sã-i scoatem pe fiecare în parte.
Nimeni nu mã ascultã. Aici e cel mai bine...
- Liniºte vã rog! Ordine, ordine vã rog! - Ea e avocat, îi place ordinea.
Ascultaþi. Ceasul o sã-l punem în ghiveci, iar banii o sã-i îndesãm în vioarã.
Voi mai putea cânta la ea, oare?
O sã afli.
Jurek? Sunt Wladek Szpilman.
- Wladek? - Da.
Ce mai faci?
Bine, mulþumesc bine. Dar tu?
Bine. Suntem bine pentru situaþia de acum. Dar pot ghici de ce m-ai sunat.
Nu vor redeschide postul de radio. Nu putem face nimic. N-o vor face.
Da, ºtiu asta, dar Jurek...
Nici mãcar muzicã, nimic, nici un post de radio pentru polonezi.
ªtiu. Jurek?
Dar sigur vei gãsi de lucru, un pianist ca tine Wladek!
Pãi, poate cã da, poate cã nu. Ascultã, sã nu te superi,
dar eu nu am sunat ca sã discutãm viitoarea mea carierã.
L-am bãtut la cap pe Jurek sãptãmâni în ºir, ºi în final a cedat spunând:
"Bine, vino cu mine mâine".
ªi aºa am venit... ºi au bombardat postul de radio.
Oricum a fost o întâlnire minunatã.
- Chiar aºa? - Da. A fost...
A fost de neuitat.
Întotdeauna mi-a plãcut cum cântaþi, dle Szpilman.
- Spune-mi Wladek, te rog. - Nimeni nu cântã Chopin ca dvs.
- Sper sã fie un compliment asta. - Bineînþeles! Vorbesc serios!
Cine ºtie? Încercam sã glumesc. Mergem la cafeneaua Paradiso?
Mi-ar face plãcere.
- ªi tu, tu cu ce te ocupi? - Am terminat Conservatorul.
- Eºti ºi tu în domeniul muzicii. - Da.
Încã în devenire...
- La ce, scuze... instrument? - Violoncel.
Îmi place sã vãd o femeie cântând la violoncel. Am ajuns.
INTERZIS EVREILOR
Este jignitor. Cum îndrãznesc?
ªtii cum sunt oamenii, vor sã fie mai naziºti decât Hitler.
Intru sã fac o plângere.
Nu. N-o face. Mai bine nu faci asta. Crede-mã.
Este atât de umilitor! Ca o persoanã ca tine...
Sã cãutãm alt local.
- Am putea face o plimbare prin parc. - Nu, nu putem.
Existã un decret oficial. Evreii nu au voie în parc.
Dumnezeule, glumeºti?
Nu glumesc. Este adevãrat.
Putem sta aici pe bãnci, dar nu pe cele publice,
ãsta e un alt decret oficial.
Este absurd! Îþi spun eu ce putem face...
Stãm aici ºi sã vorbim. Cred cã asta putem, nu crezi?
Deci cânþi la violoncel, Dorota?
Foarte frumos. ªi care este compozitorul tãu preferat?
Chopin? Chiar?
Va trebui sã înveþi sã-i cânþi sonata pentru violoncel, nu-i aºa?
"Dar tu, Wladek?"
Poate aº putea sã te acompaniez, tu la violoncel, iar eu la pian.
Domnule Szpilman, sunteþi cu adevãrat minunat.
Spune-mi Wladek, te rog.
"Embleme pentru evreii din districtul Varºovia..."
"Prin acest decret ordon tuturor evreilor din districtul Varºovia...
"sã poarte embleme la vedere când sunt pe stradã."
"Acest decret va intra în vigoare începând cu 1 decembrie 1939..."
"ºi se adreseazã tuturor evreilor de peste 12 ani."
"Emblema va fi purtatã pe mâneca dreaptã ºi va reprezenta steaua lui David"
"þesutã cu albastru pe fond alb. Emblema trebuie sã fie îndeajuns de mare..."
"astfel încât steaua sã mãsoare 8 cm pe fiecare laturã..."
"Lãþimea segmentelor stelei va fi de 1 cm."
"Evreii care nu respectã acest decret..."
"vor fi aspru pedepsiþi."
"Guvernatorul Districtului Varºovia. Doctor Fischer."
- Nu o s-o port. - Nimeni nu o s-o poarte.
N-o sã fiu însemnatã.
Dã-mi sã vãd.
Scrie cã trebuie sã ne facem noi aceste embleme.
- De unde o sã le luãm? - Nu o sã le luãm.
N-o sã le purtãm.
De ce nu te-ai aplecat în faþa mea?
Mã scuzaþi.
Nu ai voie sã mergi pe trotuar.
Mergi pe carosabil.
Ai vãzut asta?
Ce? Ce? Lucrez.
Ce este asta?
- Aici o sã ne mute. - Cum adicã o sã ne mute?
"Din ordinul Guvernatorului Districtului Varºovia, Dr. Fischer..."
"privind locuinþele evreilor din districtul Varºovia:"
"Se va crea un nou district în care toþi evreii care trãiesc în Varºovia..."
"sau cei care se vor muta în Varºovia vor fi obligaþi sã se mute."
Uitã-te aici.
"Evreii ce trãiesc în afara zonei stabilite,"
"vor trebui sã se mute în districtul evreiesc..."
"pânã la 31 Octombrie 1940."
Nu o sã ne poatã muta pe toþi.
E prea mic, suntem patru sute de mii în Varºovia!
Nu. Suntem trei sute ºaizeci de mii, aºa cã va fi mai uºor.
ªi ce sã fac? Dacã tu eºti deºtept, spune-mi tu ce sã cumpãr.
Mamã?
Mamã, ce sunt ãºtia?
Douãzeci de zloþi. Este tot ce mai avem.
Ce pot sã cumpãr cu douãzeci de zloþi?
M-am sãturat sã gãtesc toatã ziua numai cartofi...
Ãsta este preþul pe care-l ofer. Sfatul meu este sã acceptaþi.
- N-o sã primiþi mai mult de la nimeni. - Dar este un Beckstein, domnule Lipa.
Douã mii.
Sfatul meu este sã acceptaþi.
Ce o sã faceþi când o sã vã fie foame? O sã mâncaþi pianul?
Ieºi afarã, ticãlosule. Afarã!
Ce ai pãþit? Henryk, lasã-l în pace, opreºte-te!
N-aþi mâncat azi, de ce suferiþi? Sunteþi nebuni!
Vã fac un favor. Douã mii ºi plãtesc ºi pentru mutatul lui.
Nici mãcar nu vã taxez pentru mutat.
N-aþi mâncat azi, sunteþi nebuni.
Ia-l.
31 Octombrie 1940
Dorota! Bunã.
Nu vroiam sã vin, nu vroiam sã vãd toate astea, dar nu m-am putut abþine.
Cum te mai descurci?
- Bine. - Bravo.
Sincer, nu prea bine.
L-au arestat pe vãrul meu.
Jurek spune cã o sã-i dea drumul.
Este ruºinos ce se întâmplã.
- N-or sã-l þinã mult. Nu-þi fã griji. - Asta am ºi spus.
Este atât de absurd... mult prea absurd.
Eu... ar trebui sã plec... atunci... o sã ne vedem curând...
La revedere.
Sincer sã fiu...
mã aºteptam sã fie mai rãu...
Cum vom dormi?
Eu o sã dorm în bucãtãrie cu fetele...
Tu, Henryk ºi tata aici.
Uitaþi! Veniþi sã vedeþi!
Plecaþi de aici. Plecaþi.
Tatã, tatã.
Tatã.
- Ai vândut ceva? - Doar una.
"Idiotul" de Dostoievsky, cu 3 zloþi.
- E mai bine decât ieri. - Trei amãrâþi de zloþi.
Când sunt aici oameni care fac milioane.
- ªtiu. - Nu ºtii. Crede-mã.
Mituiesc gãrzile... acestea închid ochii.
ªi primesc transporturi cu bãuturã, tutun...
produse cosmetice franþuzeºti.
Iar de sãracii care mor peste tot nu-i pasã nimãnui.
Scuzaþi-mã... L-aþi vãzut pe soþul meu?
Isaac Szerman. Un bãrbat înalt ºi chipeº.
- Îmi pare rãu, nu l-am vãzut. - Are barba gri. Nu?
- Nu? - Mã tem cã nu.
Mã scuzaþi.
Nu ºtiu...
Mã scuzaþi... Noapte bunã.
Somn uºor. Dar dacã îl vedeþi, sã-mi scrieþi, da?
Lzaac Szerman.
De ce trebuie sã fie un tren...
care trece prin zona noastrã? De ce nu poate sã ocoleascã?
Nu-þi face griji. O sã construiascã o pasarelã. Nu ai auzit?
O pasarelã, o pasarelã, un nimic.
Germanii pretind cã sunt inteligenþi.
ªtii ce cred? Cred cã sunt chiar proºti. Am o familie de hrãnit...
iar eu pierd jumãtate din timp aºteptând aici sã ne dea voie sã trecem
Ce cred, cã am venit aici sã ascult muzicã?
Dansaþi.
Danseazã!
Haide, danseazã.
Haide, haide. Danseazã.
Tu ºi tu, dansaþi ºi voi.
Eliberaþi strada pentru ca evreii sã danseze.
Bine. Au sosit.
Vã aºteaptã Itzak Heller.
- Despre ce este vorba? - Stai jos, bea niºte ceai.
O sã pun eu masa, când se întorc ºi fetele.
Deci ce cauþi aici?
A adus prãjituri.
Tatãl sãu a intrat din nou în afacerile cu bijuterii.
Se descurcã bine, nu?
Incredibil, bijuterii.
- Facem recrutãri. - Cine face recrutãri?
Nu face pe deºteptul cu mine Henryk, am venit aici ca prieten.
Vor aduce evrei din toatã þara...
curând vor fi jumãtate de milion aici în ghetou.
Avem nevoie de mai multã poliþie evreiascã.
Ah... mai multã poliþie evreiascã?
Adicã vrei sã bat ºi mai mulþi evrei, pentru a cãpãta spiritul Gestapo-ului.
Cineva trebuie sã o facã, Henryk.
Dar de ce eu? Credeam cã recrutezi doar bãieþi cu taþi bogaþi.
Uitã-te la taicã-meu. Adicã, uitã-te la noi.
Da, mã uit la tine ºi de-asta sunt aici. Toatã familia ta poate avea o viaþã mai bunã.
Vrei sã te lupþi pentru supravieþuire vânzând cãrþi pe stradã?
Da, te rog.
Vã fac un favor.
Dar tu, Wladek? Eºti un mare pianist,
iar noi avem o formaþie de Jazz excelentã în poliþie.
Te vom primi cu braþele deschise... vino alãturi de noi.
- Nu ai nimic de lucru. - Mulþumesc, dar am ce lucra.
Da...
Îmi pare rãu Wladek, dar vrea sã te opreºti.
Cine vrea sã mã opresc?
Întotdeauna zic: "Priveºte ºi la partea bunã".
Eºti într-un un ghetou mic alãturi de profesori ºi alþi intelectuali...
te descurci mai bine decât noi.
Aici ghetoul mare e o hazna.
- Jehuda, dã-mi ceva de fãcut. - Eºti un artist, Wladek.
- Aduci bucurie oamenilor. Faci destul. - Vreau sã ajut, vreau sã fac ceva...
Eºti prea cunoscut, Wladek. ªi mai ºtii ce?
Voi muzicienii, nu sunteþi conspiratori buni.
Sunteþi, prea muzicali.
Cine e acolo?
Symke! Majorek.
Circulã zvonuri. Oraºul va fi curãþat de cei nedoriþi.
Nimeni nu a observat...
Bunã, Symke, Wladek, Doamna Zyskind.
Jehuda. Lucraþi din greu?
Majorek, acesta este cel mai mare pianist din toatã Polonia...
poate chiar din lume, Wladyslaw Szpilman.
I-l prezint pe Majorek.
- Încântat? - Te ºtiu dupã nume.
- Nu te-am auzit cântând niciodatã. - Majorek a fost în armatã.
Un om minunat. Mã deranjeazã un singur lucru la el...
cã nu este socialist.
Ar fi mai bine sã pleci acum, Wladek. E aproape ora stingerii.
ªtii cât de mare este tirajul ziarului nostru? Cinci sute de exemplare.
ªtii câte persoane citesc un exemplar? 20. Asta ã înseamnã 10.000 de cititori.
Astea vor porni revolta. Majorek le ascunde în chiloþi
ªi le rãspândeºte prin toalete.
- Toalete? - Atât de multe cât pot gãsi.
Germanii nu folosesc niciodatã toaletele evreilor...
decât dacã sunt dezinfectate.
Vã rog, o bucatã de pâine, vã rog, d-le, un zlot.
Opreºte-te. Opreºte-te.
Înceteazã.
Haide, haide.
Vino, bãiete.
Stai în picioare.
Mãcar seara asta vã rog nu vreau sã aud pe nimeni vorbind de lucruri rele.
- Sã ne bucurãm de aceasta cinã. - Bine, vreþi sã vã zic ceva amuzant?
- Îl ºtiþi pe Dr. Raszeja? - Chirurgul.
Da, chirurgul. Pentru un anumit motiv, nu mã întrebaþi care...
nemþii i-au permis sã opereze în ghetou.
Un evreu? I-au permis unui polonez ca sã opereze un evreu?
L-au lãsat sã treacã. Asta e tot ce ºtiu. În fine...
Anesteziazã pacientul ºi începe operaþia...
tocmai face prima incizie când, cei de la SS dau buzna înãuntru.
Împuºcã pacientul pe masa de operaþie, ºi apoi ºi pe dna doctor Raszeja...
ªi pe toatã lumea care mai era de faþã.
Nu este amuzant?
Pacientul nu a simþit nimic, era anesteziat.
Am spus fãrã lucruri rele, Henryk.
Ce-aþi pãþit toþi? V-aþi pierdut simþul umorului?
Nu este amuzant.
ªtii ce este amuzant? Tu eºti amuzant...
cu cravata aia ridicolã.
De ce te legi de cravata mea? Ce legãturã are cravata mea cu toate astea?
- Am nevoie de cravata asta la slujba mea. - Pentru munca ta?
- Aºa e. Eu lucrez. - Da, tu lucrezi.
Cânþi la pian pentru "paraziþii" din ghetou.
Paraziþi?
- Paraziþii. - Bãieþi, bãieþi...
Nu le pasã de suferinþele celorlalþi.
- Mã învinovãþeºti pentru apatia lor? - Da, pentru cã o vãd fiecare zi.
Nici mãcar nu observã ce se întâmplã jurul lor.
- Eu dau vina pe americani. - Pentru ce? Pentru cravata mea?
Evreii americani nu au fãcut nimic ºi sunt mulþi.
Ce au fãcut pentru noi? Oamenii mor, n-au ce mânca. Bancherii evrei de acolo
ar trebui sã-i convingã pe americani sã declare rãzboi Germaniei.
Lumina... Lumina.
În picioare.
Tu, în picioare!
Mama, taci, pentru Dumnezeu, taci.
Dumnezeule...
Fugiþi!
Taci!
Chibrituri! Chibrituri!
Mulþumesc! Aºteaptã!
- Scuzaþi-mã. - Da?
- Sunt sora dlui. Szpilman. - Da, intrã.
Tu, nu.
- Ce s-a întâmplat? - Este groaznic.
- Ce? Ce? - Vâneazã oamenii pe strãzi.
L-au luat pe Henryk.
Bine. Du-te acasã, da. Du-te, o sã am eu grijã de asta.
Vã rog, doar un pic de pâine, mi-e aºa de foame, n-am mâncat toatã ziua.
Voi copii, nu aveþi unde cerºi în altã parte!
Nou, nouþ, n-a mai fost folosit niciodatã.
- Scuzaþi-mã, mi-aþi vãzut soþul? - Nu.
- Isaak Szerman? - Nu. Mã tem cã nu.
Înalt, frumos, are barba gri. Dacã-l vezi, scrie-mi...
...nu uita. Isaak Szerman.
Mai repede, miºcaþi-vã! Fugiþi!
- Ce s-a întâmplat aici? - Mi-au prins nepotul.
L-au dus înãuntru.
Ce o sã le facã? Nu mai cred în Dumnezeu.
Scuzaþi-mã.
Yitzchak!
Sunt eu, Wladek Szpilman.
Aici!
Henryk este acolo...
Nu l-am vãzut.
Crede-mã. L-au ridicat.
Ghinion!
Poþi sã mã ajuþi?
Acum ai nevoie de mine?
Poþi sã ne ajuþi?
O sã coste.
- Nu am bani. - Atunci nu am ce sã fac.
Ar fi trebuit sã ni te alãturi când ai avut ocazia.
Yitzachak, mi-au spus cã ai putere.
- Cine þi-a spus? - Oamenii.
Oameni pe care îi cunosc mi-au spus cã eºti o persoanã importantã.
Yitzchak!
Dle Rubinstein.
Aici!
Tu... bandit. Bum. Bum.
Terminat.
Þigãri... mulþumesc.
De ce te-au luat?
Deci te-ai dus la Itzak Heller, te-am rugat eu sã vorbeºti cu el?
- Ai scãpat, nu? - Te-ai milogit?
Te-ai umilit la nemernicul ãla, la viermele ãla?
Nu m-am milogit, l-am rugat sã te ajute.
Ce i-ai dat?
Ce puteam sã-i dau?
Ce? Toþi banii pe care avem îi dãm pe mâncare.
Pot sã mã descurc ºi singur.
- Te-ar fi luat. - Nu are nici o legãturã cu tine.
Pe mine mã vor, nu pe tine.
De ce trebuie sã te bagi treburile altor oameni?
Eºti nebun. Asta e problema ta. Eºti nebun.
Si asta e tot treaba mea.
Ce-ai pãþit?
Nu te simþi bine?
Sunt flãmând.
Domnul Szpilman!
Certificat de angajat? Ce înseamnã fãrã certificat de angajare?
Trebuie sã ai un certificat de angajare...
ca sã lucrezi pentru una din firmele germane din ghetou, altfel...
- Altfel, ce? - Vei fi deportat.
- Deci zvonurile erau adevãrate. - O sã ne ia de aici, ºi or sã ne ducã...
în lagãre de concentrare din est...
- ªi ne vor închide în ghetoul mic. - Doamne...
Wladek! Wladek!
Credeam cã eºti în turneu, sã cânþi la Londra, Paris, New York, Chicago...
- Nu ºi sãptãmâna asta. - Arãþi groaznic.
- Ai auzit zvonurile? - Zvonurile?
- Or sã ne trimitã Est. - Le iei prea serios, Wladek.
Asta e problema?
Am încercat sã fac rost de un certificat de angajare pentru tatãl meu.
Am reuºit sã gãsesc câte unul pentru mine ºi restul familiei, dar nu ºi pentru tata.
- Am cãutat peste tot... - De ce nu ai venit la mine?
- Nu ºtiam cã te ocupi cu asta. - Eu nu, dar se ocupã Majorek.
- Mã poþi ajuta? Nu am bani... - Te rog, nu ne jigni.
- Poþi face ceva pentru el? - Sã fii la cizmãria lui Schultz mâine la 4.
Vezi cât noroc ai avut astãzi?
Asta este imperativul istoric, în acþiune.
De asta spun eu:
- "Priveºte jumãtatea plinã a paharului". - Da, ºtiu.
- Ce-þi mai face spatele? - Mai bine.
Mai bine?
Mai bine nu întreba...
- Mulþumesc. - Cu plãcere.
Oricum n-o sã te ajute.
Mulþumesc, dle Schultz.
15 Martie 1942
Mãcar am gãsit de lucru în ghetou, nu?
ªi suntem încã împreunã.
Toatã lumea afarã, în curte.
Suntem cu toþii angajaþi. Avem certificate.
O, Wladek!
Tu, mai faþã.
Tu.
Tu!
Restul dintre voi îmbrãcaþi-vã ºi întorceþi-vã aici.
Aduceþi-vã lucrurile, doar 15 kilograme.
Unde ne duceþi?
Îmi pare rãu, am fãcut tot ce am putut.
Am crezut cã certificatele ne vor salva.
Înceteazã, Wladek.
Sã sperãm cã Henryk ºi Halina se vor descurca mai bine.
16 August 1942
Mergeþi mai departe!
Haide-þi! Haide-þi!
Unde ne duc?
La lucru. O sã vã fie mai bine decât în ghetoul ãsta împuþit.
De ce am fãcut-o?
De ce?
De ce am fãcut-o?
De ce am fãcut-o? De ce?
De ce am fãcut-o?
De ce...
Aveþi puþinã apã?
Copilul meu moare. Moare de sete.
Vã implor, vã implor.
Nu aveþi puþinã apã?
Vã implor!
Nu auzi ce spun?
Îþi spun, e o ruºine.
- Ba da, te aud. - Îi lãsãm sã ne sacrifice, ca pe oi.
- Nu mai vorbi aºa de tare. - De ce nu îi atacãm?
Suntem cinci sute de mii aici, putem fugi din ghetou.
Mãcar putem muri un mod demn, nu ca niºte gunoaie ale istoriei.
- De ce eºti aºa de sigur cã ne vor omorî? - Nu sunt sigur.
ªtii de ce nu sunt sigur?
Pentru cã nu mi-au spus. Îþi spun eu cã o sã ne extermine.
Si ce ai vrea sã fac? Vrei sã mã lupt?
Ca sã luptãm trebuie sã fim organizaþi, planuri, arme.
Are dreptate. Ce crezi cã pot sã fac? Sã mã lupt cu ei cu vioara mea?
Nemþii nu o sã elimine atâþia oameni...
Ne vor trimite un lagãr, ca sã muncim. Este evident.
Sigur... Uitã-te la ologul ãla de acolo... Uitã-te la bãtrâni, la copii...
Or sã munceascã?
Uitã-te la tine. Crezi cã poþi sã cari fier în spate?
Henryk! Halina! Henryk!
Dumnezeule!
Halina! Henryk!
Am auzit cã sunteþi aici, vroiam sã fim cu voi.
Vroiam sã fim cu voi.
O prostie.
De ce am fãcut-o?
Începe sã mã enerveze.
Ce a fãcut? Pentru numele lui Dumnezeu...
ªi-a sufocat copilul.
Au pregãtit o ascunzãtoare, ºi bineînþeles s-au dus acolo.
Dar copilul a început sã plângã tocmai când a venit poliþia.
A încercat sã-l opreascã din plâns cu mâinile ºi l-a sufocat...
iar copilul a murit.
Un poliþist a auzit horcãitul morþii, ºi a descoperit unde se ascundeau.
Ce citeºti?
"Dacã ne rãneºti, oare nu sângerãm?"
"Dacã ne gâdili, oare nu râdem?"
"Dacã ne otrãveºti, oare nu murim?"
"Iar dacã ne faci rãu, oare nu ne vom rãzbuna?"
- Foarte potrivit. - Da de asta am adus-o.
Idiotul. Ce crede cã va face cu banii?
Bãiete, vino puþin.
Vino aici!
- Cât costã o caramea? - Douãzeci de zloþi.
Pentru o caramea?
- Ce o sã faci cu banii? - Douãzeci de zloþi.
Avem împreunã douãzeci de zloþi? Eu am 10 cred...
5, 10, 20.
De ce? De ce am fãcut-o?
De ce am fãcut-o?
- Halina? - Ce?
Este un moment ciudat sã spun asta...
- Ce? - Mi-aº fi dorit sã te cunosc mai bine.
Mulþumesc.
Szpilman.
Carã-te! Prostule! Pleacã!
Tatã, tatã...
Tatã!
Tata. Halina.
Mamã.
Ce crezi cã faci Szpilman? Tocmai þi-am salvat viaþa.
Acum pleacã de aici. Pleacã.
Nu fugi!
Mama! Mama!
Miºcã-te!
Uite aºa se duc la cazanul de topit.
Ce faci? Este gravidã.
Wladek!
De ce eºti aici, Wladek?
Aºa a fost sã fie. Eu... noi... toþi, toþi.
Poate cã este mai bine aºa. Cu cât mai repede cu atât mai bine.
Nu s-a terminat încã. Vom sta aici câteva zile...
pânã se mai liniºtesc lucrurile.
Am mituit un poliþist. Va veni când se va termina.
Nu am mai fost afarã de... cred cã sunt vreo doi ani.
Nu te bucura prea mult.
Este un preþ foarte bun.
- Cineva pe care cunoºti? - Da.
- O frumuseþe? Cine este? - O cântãreaþã. O cunoºteam bine.
Soþul ei este actor. Sunt oameni buni.
- Aº vrea sã-i vorbesc. - Nu uita cã spânzurã dacã ajutã evrei.
Tu, În faþã.
Tu.
În genunchi.
Mergeþi.
- De cât timp eºti aici? - De azi-noapte.
Mã bucur sã te vãd.
Vor sã facã miºcarea finalã.
ªtii ce înseamnã asta.
Am trimis pe cineva afarã.
Zygmunt, un om bun.
Misiunea lui e sã urmãreascã trenurile care pleacã din Varºovia.
A ajuns la Sokolov, unde i-a spus un mecanic cã liniile se despart...
iar o linie duce spre Treblinka.
Mi-a spus cã fiecare zi pleacã câte un tren plin cu oameni din Varºovia...
spre Treblinka. ªi se întoarce gol.
Nu sunt transporturi cu alimente în direcþia aia.
Civililor le este interzis sã se apropie de staþia Treblinka.
Ne exterminã.
N-o sã mai dureze mult.
Am mai rãmas ºaizeci de mii...
din jumãtate de milion.
Majoritatea persoane tinere.
Iar de data asta vom lupta.
Suntem în formã bunã...
organizaþi...
suntem pregãtiþi.
Dacã ai nevoie de ajutor, eu...
Tu. Vino aici.
La naiba.
Îmi pare rãu, nu ºtiu ce a fost capul meu.
Vã rog, nu, Vã rog, nu.
Luaþi-l de aici.
Sper cã te descurci mai bine cu pianul decât la cãratul cãrãmizilor.
Nu va mai rezista mult aºa.
O sã vãd dacã-i pot gãsi ceva mai bun.
Probleme.
Aliniaþi-vã! Doar evreii!
Polonezii la muncã!
Doar evreii!
Am veºti bune pentru voi.
Circulã zvonuri conform cãrora...
am început sã vã strãmutãm.
Vã garantez cã ºi acum ºi pe viitor...
nu este planificat nimic altceva.
Da? Din acest motiv...
am pus afiºe informative pe pereþi...
pentru a va arata bunãvoinþa noastrã.
Trebuie sã alegeþi un om care sã meargã în oraº zilnic...
ºi sã aducã 3 kilograme de cartofi ºi o pâine.
Pentru fiecare muncitor.
Atunci de ce am face toate astea...
dacã v-am muta?
Puteþi face afaceri bune cu lucrurile pe care nu le mâncaþi.
Nu este asta o treabã la care vã pricepeþi voi evreii?
Sã faceþi bani? Întoarceþi-vã la lucru.
Acesta legat cu sfoarã. Celelalte cu sârmã.
Acum!
Majorek.
Vreau sã-þi cer un favor. Vreau sã ies de-aici.
Este uºor sã ieºi...
mai greu este sã supravieþuieºti de partea cealaltã.
ªtiu, dar...
Vara trecutã am lucrat în piaþã ºi... am vãzut pe cineva cunoscut.
O prietenã veche. O cântãreaþã. Soþul ei este actor.
Le-am scris numele ºi adresa. Dacã mai stau acolo...
Janina Gorlewska ºi Andrzej Bogucki.
Sunt oameni buni.
Ai cum sã iei legãtura cu ei?
Adicã atunci când vei mai merge în oraº... tu mergi în fiecare zi.
Întreabã-i dacã mã vor ajuta sã ies de aici.
Ai un plasture?
Da.
Ce faci aici?
Nimic...
Ce sunt astea?
Ne este permis sã luãm mâncare în ghetou.
Trei kilograme de cartofi ºi pâine.
Deschide-l.
Sunt doar cartofi ºi pâine.
Minþi, se simte.
Deschide-l.
Cartofi?
Voi evreii sunteþi toþi la fel.
Dã-i unui evreu un deget...
ªi-þi va lua toatã mâna.
Dacã mã mai minþi vreodatã te voi împuºca... Personal.
Am fost sã-i caut pe prietenii tãi...
nu mai locuiesc acolo, dar...
Ai luat legãtura cu ei?
- Pregãteºte-te sã pleci. - Când?
În curând.
La naiba.
O sã vã învãþ ce înseamnã disciplinã, evrei împuþiþi ce sunteþi.
- ªtii de ce vã batem? - Nu...
ªtii de ce vã batem?
- De ce? - Ca sã sãrbãtorim Anul Nou.
Acum plecaþi. Plecaþi repede...
ªi cântaþi.
Cântaþi ceva vesel.
Cântaþi tare ºi clar.
Hei, uniþi rândurile, urmaþi Vulturul Alb!
Ridicaþi-vã la luptã împotriva duºmanului de moarte.
Puºcaºi, hei! Sã le dãm foc ºi pucioasã
Vom spulbera jugul sclaviei. Vom pedepsi ºi alunga
rãufãcãtorii naþiei noastre vom rupe nodul
Pentru a ne salva onoarea.
Îmi pare rãu...
sunt atât de murdar.
Nu avem prea mult timp. Vino.
- Trebuie sã te grãbeºti. - Da!
Ia astea. Vezi dacã þi se potrivesc.
Va trebui sã te tot miºcãm.
Nemþii vâneazã pe oricine acum,
evrei, sau nu, pe toatã lumea.
Wlady trebuie sã te bãrbiereºti. Foloseºte aparatul meu de pe raft.
Vei fi supravegheat de Marek Gebczynski...
Se aflã în cealaltã parte a oraºului.
Vei rãmâne acolo noaptea asta, dupã care þi vom gãsi un alt loc.
Eu o sã-þi aduc mâncare.
În regulã. Sã mergem.
O sã-þi arãt unde o sã dormi.
Va trebui sã rãmâi aici pânã mâine dupã-amiazã.
Avem un apartament pentru tine.
În apropiere de zidurile ghetoului. Dar este un loc sigur.
Nu o sã fie prea comod.
Mã voi descurca.
Mulþumesc!
Îi iau. Dã-mi-i. Du-te cât mai aproape de front posibil, în partea germanã.
O sã trag perdelele acum.
Dar sã le laºi deschise timpul zilei...
Sã nu uiþi.
Cred cã te simþi mai bine de partea asta a zidului, nu?
Da.
Dar uneori tot nu sunt sigur de care parte a zidului mã aflu.
Pâine, cartofi, ceapã...
O sã mai vin. Janina Gorlewska va veni de douã ori pe sãptãmânã...
pentru a-þi mai aduce mâncare ºi ca sã vadã cum te descurci.
Mulþumesc.
Asta e foarte important.
În caz de urgenþã...
Adicã, de forþã majorã du-te la adresa asta.
- Cãþeluºule, cum adicã ai uitat? - Tu ce crezi, pisicuþo? Cã am uitat.
- ªtii ce? Te porþi cu mine mizerabil! - Asta pentru cã aºa meriþi.
- Porcule! - Vaco!
- Porcule! - Cãþea!
- Eºti un porc ordinar. - Ba tu eºti.
- Porcule! - Scroafo!
Cânþi ca un înger, pisicuþo.
Dacã eu cânt ca un înger, tu de ce nu mã asculþi?
- Dar te ascultam, pisi. - Mincinosule. Adormisei. Porcule!
19 Aprilie 1943
Foc!
16 Mai 1943
Mulþumesc.
- Am vrut sã vin mai devreme... - Nu, nu, e regulã...
Nimeni nu credea cã o sã reziste atât.
Nu ar fi trebuit sã ies afarã. Ar fi trebuit sã rãmân acolo ºi sã lupt cu ei.
Wladek, opreºte-te, s-a terminat, nu mai conteazã asta.
Doamne, ce s-au mai luptat.
Da. Dar ºi nemþii la fel.
Sunt în stare de ºoc. Nu se aºteptau, nimeni nu se aºtepta.
Evreii sã riposteze... Cine s-ar fi gândit?
Da, dar la ce bun?
La ce bun? Wladek, mã surprinzi.
Au murit cu demnitate, asta a contat. ªi mai ºtii ceva?
Acum polonezii se vor revolta. Suntem gata. ªi noi vom lupta.
O sã vezi.
Adunã-þi lucrurile. Trebuie sã pleci.
Ce? Ce s-a întâmplat?
Sunt pe fugã.
Ce s-a întâmplat?
Cei de la Gestapo ne-au gãsit armele. I-au arestat pe Janina ºi Andrzeja.
Vor afla curând ºi de locul ãsta.
- Trebuie sã pleci imediat. - Unde vrei sã mã duc?
Uitã-te la mine. Nu plec.
- Nu pot sã-mi asum riscul ºi sã rãmân aici? - Asta e decizia ta.
Dar dacã vezi cã vin aici, aruncã-te pe geam...
Nu-i lãsa sã te prindã viaþã. Eu am otrava la mine.
Nu mã vor prinde în viaþã.
Deschide uºa.
Deschide uºa imediat sau chemãm Poliþia!
Locuieºti aici?
- Nu eºti înregistrat. - E al unui prieten.
Am venit sã-l vãd, dar cred cã tocmai a plecat...
Ai carte de identitate?
- Aratã-mi cartea ta de identitate. - Da, bineînþeles.
- Vreau sã-þi vãd cartea de identitate. - Ce se întâmplã aici?
E evreu! Un evreu! Opriþi evreul!
Nu-l lãsaþi sã scape.
- Da? - DI Gebczynski m-a trimis.
Wladyslaw Szpilman!
Dorota!
Intrã.
Îmi pare rãu...
Mi s-a dat adresa asta pentru a-l cãuta pe domnul Dzikiewicz.
Michael Dzikiewicz. Este soþul meu.
Intrã.
Ia loc.
Am nevoie de ajutor...
Se va întoarce în curând.
M-am... m-am ascuns. Trebuie sã stau undeva.
Va veni curând.
De cât timp sunteþi cãsãtoriþi?
Puþin peste un an.
Ce mai face Jurek?
E mort.
Si când crezi cã se va naºte copilul?
De Crãciun.
Nu este un moment prea bun pentru a avea copii. Dar când...
El este soþul meu. Wladyslaw Szpilman.
L-a trimis Marek Gebczynski.
Oh, da. Îmi amintesc.
Domnul Gebczynski mi-a spus sã vã contactez în caz de urgenþã.
Nu-þi face griji.
Nu te putem muta în seara asta.
O sã dormi pe canapea.
Scuzaþi-mã...
Îmi puteþi da puþinã pâine?
Da, bineînþeles. Vom mânca.
Stai jos.
Te rog, stai jos.
Mulþumesc.
Te afli într-o zonã predominant germanã.
În spitalul de vis-a-vis sunt rãniþii aduºi de pe frontul rusesc.
Iar lângã este Poliþia.
Se spune cã acest loc...
e deosebit de sigur. Chiar în gura leului.
O sã te încui aici.
Nimeni nu ºtie cã eºti aici...
aºa cã fã tot posibilul sã fie cât mai liniºte.
Totul este bine?
Mulþumesc.
El este Antek Szalas. El o sã aibã grijã de tine.
- Încântat? - La fel.
Mulþumesc!
I-am dat o copie dupã cheie.
O sã-þi aducã mâncare ºi o sã verifice dacã eºti bine. El se ocupã de subteran.
Este o persoanã de treabã.
Nu îþi aduci aminte de mine domnule Szpilman?
- Nu, nu cred. - Radio Varºovia.
Eram tehnician. Vã vedeam aproape în fiecare zi.
Îmi pare rãu cã nu îmi amintesc.
Nu conteazã. Nu aveþi de ce sã vã faceþi griji. O sã vã vizitez des.
ªi te vei bucura sã auzi cã Aliaþii bombardeazã Germania...
noapte de noapte...
Koln, Hamburg, Berlin.
Iar ruºii chiar le fac viaþa un iad. Este începutul sfârºitului.
Sã sperãm.
Vãd cã eºti încã în viaþã.
Uite, cârnaþi, pâine... ºi puþinã vodcã.
- Cât timp o sã mai dureze? - Nu prea mult.
Cred cã am fãcut hepatita.
Nu îþi face griji. Te va face sã arãþi mai nostim.
ªi bunicul meu a avut hepatitã. Sã bem.
De ce nu ai venit mai repede? Au trecut aproape 2 sãptãmâni...
Probleme. Banii.
A trebuit sã adun bani ca sã cumpãr mâncare.
Am nevoie de lucruri sã le vând. Nu este uºor.
Da, vinde asta.
Mâncarea e mai importantã decât timpul.
Vroiam sã-þi spun cã Aliaþii au ajuns Franþa.
Ruºii o sã soseascã aici în curând. O sã-i distrugã pe nemþi.
În orice moment de acum înainte.
Wladek?
ªtiam eu.
ªtiam eu cã se va întâmpla aºa.
- Mã duc sã chem un doctor. - Nu poþi, e prea periculos.
L-am putea chema pe Dr. Luczak, putem avea încredere în el.
Nu fi ridicolã, e pediatru.
- Tot doctor este. - Nu... rãmâi tu aici.
Mã duc eu.
Am venit sã-mi iau la revedere. Plecãm sã stãm la mama mea la Otwocka.
Copilul este deja acolo. Este mai sigur.
Revolta va începe în curând. Omul ãla, Szalas, ar trebui împuºcat.
A adunat bani în numele tãu prin toatã Varºovia.
Se pare cã mulþi oameni au donat bani. Aºa a adunat o sumã frumuºicã.
Dumnezeule.
Ficatul este de mãrimea unei mingi de fotbal, vezica este acut inflamatã,
dar va trãi.
O sã sã-i fac rost de niºte Levilos, dar nu este prea uºor.
Puteþi sã veniþi sã-l mai vizitaþi?
- Cine ºtie? - Doctore?
- Mulþumesc. - Nu vorbi, odihneºte-te.
Mulþumesc mult pentru cã aþi venit.
Þi-am adus niºte mâncare. O sã-þi pregãtesc ceva acum...
dupã care trebuie sã plecãm.
1 August 1944
Afarã.
Ieºiþi afarã. Germanii înconjoarã clãdirea.
Cineva sã mã ajute!
Ce faci aici?
Cine eºti?
Înþelegi ce spun?
Da.
Ce faci?
Eu...
Încerc sã deschid conserva asta.
Locuieºti aici?
Lucrezi aici?
Nu.
Dar ce faci?
Eu sunt...
Eu eram un pianist.
Un pianist?
Vino.
Cântã ceva.
Te ascunzi aici?
Eºti evreu?
Unde te ascunzi?
În pod.
Aratã-mi.
Ai mâncare?
Atenþie!
- Bunã dimineaþa. - Bunã dimineaþa, domnule cãpitan.
Evreule?
Scuzaþi-mã...
Ce e cu focurile alea?
Ruºii... sunt de partea cealaltã a râului.
Tot ce trebuie sã faci e sã reziºti încã câteva sãptãmâni.
Ce se întâmplã?
Ne retragem.
Au venit ruºii?
Încã nu.
Nu ºtiu cum sã vã mulþumesc.
Mulþumeºte-i lui Dumnezeu, nu mie. Vrerea Lui trebuie s-o învãþãm.
Bine, asta trebuie sã credem cu toþii.
Ia asta. Ia-o.
- ªi dumneavoastrã? - Eu am alta...
Una mai cãlduroasã.
Ce o sã faci când se va termina totul?
O sã cânt la pian din nou...
la radioul polonez.
Spune-mi cum te cheamã. O sã te ascult.
Szpilman.
Un nume potrivit pentru un pianist.
German. German.
Nu trageþi. Sunt polonez.
Vã rog. Sunt polonez.
- Ieºi afarã cu mâinile ridicate. - Vã implor...
Sunt polonez.
Vã rog... Sunt polonez.
Da, e polonez.
De ce eºti îmbrãcat cu haina aia?
Îmi era frig.
Germani nenorociþi.
Criminalilor.
Animale nenorocite.
Asasinilor. Javrelor.
Uitaþi-vã la voi acum.
Mi-aþi luat tot ce am avut.
Eu, un muzician.
Mi-aþi luat vioara.
Mi-aþi luat sufletul.
Eºti muzician?
- Da. - Cunoºti...
un pianist pe nume Szpilman...
- De la radioul polonez - Bineînþeles cã-l ºtiu.
L-am ajutat cât timp s-a ascuns...
Spune-i cã sunt aici.
Roagã-l sã mã ajute.
- Cum te cheamã? - Hosenfeld.
Cum?
Era aici, sunt sigur de asta.
Acum nu mai este aici.
Am zbierat la ei, i-am lovit, nu sunt mândru, dar asta am fãcut.
ªi mã aflam exact unde eºti tu acum.
Era sârma ghimpatã...
iar neamþul ãsta a venit la mine...
Nu i-ai reþinut numele?
Nu.
O sã-i întreb pe cei de la fabricã, s-ar putea sã ºtie ceva.
Wladyslaw Szpilman a continuat sã trãiascã în Varºovia pânã la moartea sa...
pe 6 Iulie 2000. Avea 88 de ani.
Numele ofiþerului german era Cãpitan Wilm Hosenfeld.
Tot ce se ºtie, e cã a murit ca prizonier de rãzboi...
într-un lagãr rusesc în 1952.
Pianistul.