Larry, Leon täällä.
Mitä helvettiä?
Mitä ihmettä?
Ihan sairasta. Mitkä nää kaihtimet on?
Jestas.
Sä tarttet päivänvaloa. Mitä helvettiä?
Mitä sinä teet?
Olen hotellissa.
-Luuletko olevasi turvassa? -Enemmän kuin kotona.
Et sä voi täällä piileksiä.
Kyllä ne sut löytää mistä vaan.
Leikkaa sulta kädet ja jalat. Panee sun jalat taskuihisi.
Raahaavat sut täältä kuin matkalaukun.
-Mitä apua sinusta on? -Kerron vain, miten käy.
Ei kukaan ole tulossa. Puhuin FBI:n tyypin kanssa.
Ei hän valehtelisi.
Mutta en voi palata kotiin. Pitää myydä se.
Ei se käy.
Kaikki muijat tietää jo, että asun siellä.
Sun pitää jäädä sinne.
Jatka elämääsi. Takaisin satulaan!
-Odottakaa pari minuuttia. -Jep.
Olen ylpeä sinusta.
Olisi pitänyt painaa sitä ensin. Mutta katselin itseäni peilistä.
-Ei se mitään. -Kiitos.
-Kappas. -Niin.
-Sopiiko kysyä jotain? -Toki.
Miksi pukeudut noin? Teidän alallanne pukeudutaan näin.
Miksi ette panosta asiallisuuteen?
Näytän mielestäni tosi hyvältä.
Eivät hammaslääkäritkään kulje työpaikan ulkopuolella takeissaan.
-Sinulla on ilotytön univormu. -Olen ilotyttö.
Mutta ei sitä tarvitse mainostaa.
-Eikö? -Mystisyys on ihmisten mieleen.
Ajattele, jos pukeutuisit johonkin upeaan mekkoon?
Ei minulla ole varaa shoppailla missään Saksilla.
Ei nyt.
Mutta hanki yksi mekko ja puolen vuoden kuluttua-
-kaappisi on täpösen täynnä niitä.
-Niinkö? -Ehdottomasti.
-Eli tissit piiloon. -Kyllä.
Ei eläinprinttejä tai saapikkaita.
-Ei lainkaan. -Hyvästi verkkosukkahousut.
-Taidan pystyä siihen. -Bisnes alkaa kukoistaa.
-Kiitos sinulle. -Eipä mitään.
Olen tosi innoissani. Tsemppiä!
-Hei. -Kirjaudun ulos odotettua aiemmin.
-Ikävää, että lähdette. -Huone 1003.
-Millä nimellä? -Buck Dancer.
Herra Dancer, toivottavasti viihdyitte.
-Ihan hyvä huone. -Käykää nettisivuillamme.
-Voitte jättää palautetta. -Älkää pedatko niin tiiviisti.
Olivatko lakanat liian kireällä?
Kuka nukkuu sillä tavalla? Ahdistavaa.
Asia selvä.
-Ovatko nuo keksit vieraille? -Kyllä. Meillä on mainio kondiittori.
-Kertokaa, jos haluatte rasian. -Kiitos.
-Maistatte näemmä isoja. -Kyllä, kyllä.
Hyvä. Ne ovat herkullisia.
Pyydämme tosin käyttämään pihtejä.
Huomasin ne kyllä.
Minusta ne eivät sovi keksien poimimiseen.
Ne murustavat. Huono idea.
Mutta pyydämme kuitenkin tekemään niin hygieniasyistä.
-Otan toisen pihdeillä. -Kiitos.
-No niin. -Hienoa.
Ottakaa kaikessa rauhassa.
Pihdeillä on vaikea pidellä sitä.
Kuka sinusta teki keksivastaavan?
Sain ohjeistuksen valvoa koko aulaa.
-Joten vastaan myös kekseistä. -Eivät ne kuulu minusta alueellesi.
Herra Dancer, olen viihtynyt seurassanne-
-ja kiitän huomioistanne. Toivon mukaan palaatte vielä.
-Kondiittoriko nämä muka teki? -Kyllä. Ne ovat mainioita.
Kuule, nämä ovat kaupasta.
Ihan totta.
Kysyn kondiittorilta asiasta.
-Älä valehtele asiakkaille. -En tekisi niin.
-Tämä on kaupasta. -Ei uskoakseni ole.
Otan havaintonne huomioon...
Voisin ostaa näitä kotiinkin.
-Mutta ei siinä mitään. -Hyvä. Kiitoksia.
Linda, voitko poistaa nämä keksit, joita hän piteli.
Älä enää käytä näitä ovia.
-Nyt sä liioittelet. -Toimiiko hälytin?
Olisit huolissasi tosta takasta.
Fatwapukki laskeutuu sitä kautta sisään ja antaa sulle selkään.
-Mitä oikein syöt? -Kuivalihaa.
Oletko koskaan lukenut, mitä noissa on?
-Oletko sä maistanut näitä? -Ällöttäviä.
Lihaa, melassia, vehnää, fariinisokeria.
Fariinisokeri on ihanaa.
Maistuuko se mustille paremmin kuin valkoinen sokeri?
Tietty. Aina mieluummin ruskea kuin valkoinen.
-Ruskeat housutkin? -Totta helvetissä.
-Avaa ovi. Anna se tänne. -Älä sitten sekoile.
Kysy, kuka siellä on.
Avaan oven.
Funkhouser.
-Kenny. -Terve, Leon.
-Hei, Funkman! -LD, tule alas.
-Mistä moinen kunnia? -Sisarenpoikani, Kenny.
-Suvun ylpeys. -Onko näin?
-Jopas. -Kympin oppilas.
Koulussa kuuden kerhon puheenjohtaja.
Äänestettiin juuri ikäluokkansa ykkössyöttäjäksi.
Ainutlaatuinen tapaus. Odottakaas.
Jos ja kun hän vetää loppukokeet vielä nappiin-
-hän saa täyden stipendin Stanfordiin.
Ei millään pahalla, muttei kukaan tollaseen pysty.
Paiskin kovasti töitä ja...
Saat jätkän kuulostamaan Forrest Gumpilta.
Ootko nähnyt? Sillä jätkällä oli melkoinen elämä.
En minä juokse maan poikki.
-Ootsä tissejä nähnyt? -Mikä sinua riepoo?
Kiva, kun poikkesitte.
Hauska tavata. Olimme juuri aikeissa syödä.
-Voileipä maittaisi. -Samoin.
-En halua tungetella... -Meillä on vaikka mitä paskaa.
Tule. Tykkääksä meetvurstista?
Oletko tosissasi?
-Tuoko poju on syöttäjä? -Anna olla.
Ei jaksaisi nostaa edes shakkinappulaa.
Kokeile tota sinappia.
Larrylla on täällä vaikka mitä herkkuja. Juustoja ja lihaa.
-Mitä teette? -Voikkareita. Suolakurkkua?
Minulle!
Niitä on pakko olla.
Napauta sitä.
Tarvitsetko apua?
Jokaisen pitää saada leikkiä sankaria.
Pitää vain napauttaa sitä.
-Anna se Iso-Funkille. -Pikku-Funk hoitaa.
-Anna kun kokeilen. -Mitä sinä teet?
Anna purkki tänne.
-Mitä tapahtui? -Taisi kuulua rasahdus.
-Syöttökäsikö? -Joo.
Täytyy mennä sairaalaan.
Olen tosi pahoillani. Se oli vahinko!
Ei olisi pitänyt tulla tänne.
Kaikki sitä purkkia yrittivät avata!
Sä yrität liikaa olla kaikkea. Suolakurkkupoika!
-Liikaa kaikkea! -Anteeksi.
Meillä taitaa olla avattukin purkki.
-Kappas. -No kappas.
-Laita tämä yllesi. -Olen innoissani.
Sitähän he minulta toivovat.
Mitä Larry?
Oli ihan hirveä ilta.
En saanut nukuttua. Luulin jonkun olevan portilla.
Kuulin ääniä ja jonkun hiippailemassa.
-Säikähdin. -No kuule.
Eilen oli kaikenmoista. Oli yks nainen käymässä.
Sen kaveri venas autossa.
Muksu pomppi takapenkillä.
-Sitten pitsakuski kävi. -Eli se olit sinä.
-Valvotit minua. -En. Sellaista mä vaan puuhaan.
Tarvitsen jonkun Pinkertonin vartijan.
Etkä tartte. Kuule. Mä hoidan tän homman.
Sinäkö jonkun palkkaat?
Miten ois joku puolet Pinkertonia halvempi?
Mä hoidan tän.
Sun pitää saada olla oma ittes.
Nyt vaan näytät ihan homssuiselta.
Minulla on tämä kylpytakki-
-koska unohdin ne punaiset pyjamahousuni-
-hotelliin. Unohdan aina jotain hotelleihin.
-Odotatko vieraita? -Ainahan mä.
Ilmestyvät, jos ilmestyvät.
Hyvästi, rakkaani.
-Kyllä se siitä. -Hei!
Hän elää vielä!
-Mitä kuuluu? -Ihan hyvää. Entä itsellesi?
-Olisin kauhuissani. -Ja musikaali on peruttu.
Eikä. Se oli niin hauska idea.
Ikävä kuulla.
Kiva, että tulit käymään.
-Kiitos. -Eipä kestä.
Kuule.
Olen oikea paskanjauhaja.
Oikeasti tulin kysymään lupaasi tapailla Cheryliä.
Ohhoh.
Tulet tänne esittämään...
Ja haluatkin tapailla... Et!
Ei käy. Jos kysyt minulta, vastaus on ei.
Minäkin yllätyin tästä.
Olemme ystäviä. En halunnut puuhata selkäsi takana.
Haluan seurata mielijohteitani.
Haluan tapailla ex-vaimoasi.
-Entä jos tapailisin Marya? -Älä nyt ole hölmö.
-Mitä tarkoitat? -Haluatko soittaa ex-vaimolleni?
Haluaako Larry David tapailla Mary Steenburgenia?
Eikö Larry David kelpaa hänelle?
Mutta Ted Danson kelpasi.
En minä niinkään sanonut.
Kuule, soitan hänelle nyt.
-Kilautan Marylle. -Kilauta sitten.
-Haluatko, että soitan? -Soita vain.
Voimmeko sitten palata tähän asiaan?
-Mary! Larry David tässä. -Uskomatonta.
-Hei, Larry! Mitä kuuluu? -Hyvää.
Mar, kuule.
Tiedätkö, mitä Tedin ja Cherylin välillä on?
Ted sanoi olevansa kiinnostunut ja kannustin häntä kokeilemaan.
No, minä tässä mietin...
...että jos he aikovat mennä treffeille-
-mikä jottemme mekin menisi?
Jopas, Lar.
Olet kyllä ihana.
En tiedä, onko meillä mitään yhteistä.
Olemme ihmisiä. Maan asukkeja. Hengitämme ja syömme.
Sen verran yhteistä on kaikkien kanssa.
Et ole ihan tyyppiseni fyysisessä mielessä.
Ymmärrän.
Ehkä voimme käydä lähiaikoina vaikka lounaalla.
-Hyvä on. -Hei, Lar.
-Mitä hän sanoi? -Kieltäytyi.
En ole hänen tyyppiään. Fyysisesti.
-No mutta... -Niin.
-Aiotko siis edetä? -Aion.
Tiedä sitten, ettei hän anna suikkareita.
Penikset kuvottavat häntä.
Ei suostu katsomaan eikä koskemaan.
Ehkä siihen on tullut muutos.
-Tsemppiä fatwan kanssa. -Kiitos huolenpidostasi.
-Olet pulassa. -Älä muuta virka.
Tuo on kiva. Peittää juutalaisuuden.
Kiitos. Ihana kohteliaisuus. Oikein kultaista.
-Mitä sinä täällä teet? -Tämä on minulle vaikeaa.
Tarvitsen apua. En tunne muslimeja.
Heitä ei ole viihdealalla.
Pitäisikö lähteä moskeijaan?
Voisin toki yrittää vähän enemmän...
-...mutta eivät hekään yritä. -Tarvitsetko apuani?
Kyllä.
-Tunnen ihmisiä. -Niinkö?
-Imaameja ja mofteja? -Mufteja.
Ai, mufti. Luulin, että mofti.
No mutta tunnetko jonkun muftin?
Tunnen muita. Kuten Iranin konsulin.
Tunnetko?
Ihanko tosi? Jopas jotakin!
-Miten tunnet hänet? -Minulla on suhteita.
Oletko mukana juonissa?
-Juonitko? -Olen juoninut.
-Niinkö? -Kyllä.
Olethan puolellani?
-Nussi minua, jumalaton paska! -Kosherimpaa, kiitos.
-Fatwa-mulkero! -Joo, sellainen olen.
Puhu minulle rumia. Pilkkaa minua kuin pilkkasit islamia!
Donald Trump! Steve Bannon!
Sean Spicer! Mike Pence! Kellyanne Conway!
Mitch McConnell! Rudy Giuliani!
Rajummin!
-Tuomitse minut orgasmiin! -Kuristat minua.
Tämä on fatwa!
Fatwa!
-Hei! Fatwat sikseen. -Mitä?
Tuo on Swat, uus turvamiehesi. Ole hyvä vaan.
En ala nyt puhua siitä, että nait lasit päässä.
Swat, näytä sille närhen munat!
-Onko siellä herra Khashayar? -Kyllä on.
Täällä on Larry David. Tunnen Shara Ghorbanin.
Hän sanoi, että voisimme ehkä sopia tapaamisen.
-Parempi, ettet tule tänne. -Larry!
Anteeksi, pieni hetki.
Olkaa hiljaa! Olen puhelimessa.
-Mistä saan pyyhkeen Swatille? -Liinavaatekaapissa.
Anteeksi. Kotonani asuu kaksi tolvanaa.
-No mutta... -Ehdotan videopuhelua.
-Kyllä se käy. -Erinomaista.
-Joku alaisistani on yhteydessä. -Larry!
Pieni hetki taas.
Mikä teitä vaivaa? Olen puhelimessa!
-Tää pyyhe on helvetin kova. -Turpa kiinni nyt!
Tulen kohta! Hiljaa!
-Pidän pehmeämmistä pyyhkeistä. -Swat? Swat! Hiljaa!
Anteeksi. Ne tolvanat taas.
-Tolvanat? -Odotan yhteydenottoa.
-Olemme yhteydessä. -Kiitos.
Mikä noissa pyyhkeissä niin tärkeää on?
Nämä on liian karkeita.
-Se haluaa samettisemman. -Ei se kuivaa.
Karkeampi pyyhe on parempi.
Mä tartten samettisen pyyhkeen.
-Pitääkö lähteä ostoksille? -Se olisi kiva.
Tuo on sun vieraasi ja se pitää susta huolen.
Ja tutustupa tuohon.
-Mikä tämä on? -Lista.
-Persimoneja? -Antioksidontteja.
-Ei luumarjoja. -Kuolen saman tien.
-Ne höyhtysetkin saa mut delaamaan. -Mitkä?
Jos tuo näkee luumarjoja, se syö ne.
Älä tuo niitä tänne lainkaan.
-Enkö itsekään saa syödä niitä? -Et.
Laitamme tulemaan. Kiitos.
-Päivää. -Kas. Herra Dancer.
Jätin huoneeseeni pyjamahousut. Huone oli 1003.
-Pelkät pyjamahousut. -Erinomaiset ovatkin.
-Epäilemättä. -Flanelli on paksua.
Ne kätkevät peniksen. Niissä voi käppäillä-
-eikä kukaan näe liikahduksia. Toiset housuni-
-ovat vähän ohuemmat. Peniksen erottaa niiden läpi.
-Vilkaisen takahuoneesta. -Kiitos.
Anteeksi.
-Vastaatko sinä kekseistä? -Niin kai.
-Eli valvot koko projektia? -En leivo niitä...
Ne ostetaan kaupasta. Mutta samapa tuo.
Sopiiko kysyä tästä esillepanosta? Oliko tämä sinun ideasi?
Pihdit eivät sovi kekseille.
-Te lienette herra Dancer. -Kyllä vain!
Kannattaisi minusta harkita-
-keksien levittämistä erilleen, jotta voimme käyttää sormiamme.
Pihdit eivät käy.
-Sopiiko demonstroida? -Älkää, hyvä herra.
-Se on hotellin käytäntö. -Katsokaa, miten helppoa.
-Helppoa. -Herra Dancer.
Onnistuin löytämään pyjamahousunne. Ette näemmä käytä pihtejä taaskaan.
-Demonstroin vain... -Pyysin käyttämään pihtejä.
Tiedän sen, Claudia.
Et sinä muuten vastaa kekseistä.
Pyysin noudattamaan käytäntöämme.
-Pyydän kunnioittamaan sitä. -Apua!
Pihdit putosivat lattialle ja nostit ne takaisin pöydälle!
-Pyyhin ne. -Kuin lattialta söisi!
-Ei se ole sama asia. -Onpas! Kattakaa suoraan lattialle.
-Kuulkaas. -Häpeällistä!
Tämä keskustelu on.
Nyt minä totean näin: älkää enää palatko tähän hotelliin.
Ihan kuin haluaisinkaan palata! Kaupan keksejä...
Jos palaatte, soitan poliisille. Herra Buck Dancer.
Kenny oli täydellinen nuori.
Miten hänelle nyt kävikään! Huippusyöttäjälle.
Käsi kipsissä! Oliko pakko vääntää siitä purkista?
-Itsekin teit niin! -En pannut hanttiin!
Yritit avata sitä purkkia siinä missä minäkin.
-Kaikki haluavat leikkiä sankaria. -Mursit hänen kyynärpäänsä.
Hän on täysin muuttunut.
Hän on täynnä angstia. Ja arvaa miksi.
Hän rentoutuu kuten kuka tahansa mies.
Ejakuloimalla.
Hän ei voi käyttää oikeaa kättään.
Se on hänen ejakulaattorinsa.
-Se on nyt kipsissä. -Herra Kenny, lounasaika!
Mitä paskaa tämä on?
Tunge tuo perseeseesi!
-Painu helvettiin! -Hän on hullu.
Anna minun olla!
En tunne häntä enää. Pelkään häntä.
Hän ei saa masturboitua.
-Eikö vasuri käy? -Ei.
-Pystytkö itse vaihtamaan? -En.
Hassua. Pystyn kyllä syömään vasurilla. Pesemään hampaani.
Mutta siinä on iso ero.
Tarvitaan oikea liikerata ja tempo. Oikea tuntemus.
En tiedä, miten nyt käy.
Hän sanoi, etteivät loppukokeet kiinnosta.
Stanford ei kiinnosta.
Mikään ei kiinnosta. Hän on menettänyt halunsa elää.
Hei!
Tapasin hotellissa yhden naisen.
Hän saattaisi voida auttaa.
-Mitä hän tekee? -Hän on prostituoitu.
Tehdään näin.
Menet sisään ja käännyt oikealle.
Yrität avata tämän purkin.
Kaikki yrittävät tulla avuksesi.
Livahdan sisään ja yritän löytää Paulan.
-Tämä on suolakurkkuhuijaus. -Siistiä.
-Mikä mun nimeni on? -Ei sillä ole väliä.
-Miten niin? -Haluatko nimen?
-Haluan! -Hyvä on, Chick Gandil.
Hän pelasi ykköspesällä kauden 1919 White Soxissa.
Jumalauta. Mä en ala White Soxeihin.
-Mieluummin joku mustien liigastako? -Joo, heitä joku nimi.
-Chappie Johnson. -Kunnon mustan jätkän nimi.
-Mahtava. -Ala mennä sitten.
Hoidan tän. Harhautan.
Mä oon Chappie Johnson, enkä saa purkkia auki.
-Minäpä kokeilen. -Autan.
-Odottakaa hetki. -Anna tänne, Chappie.
-Annas minun. -Näin tilanteen.
Olen pieni mutta yllättävän vahva.
Annas tänne.
-Kokeile vielä. -Kunnolla.
-Minä saan sen. -En saanut kokeilla kunnolla.
-Larry, minä tässä. -Jestas.
Kappas!
-Pidätkö? -Olen ihan äimänä!
-Olen ihan shokissa. -Jestas.
-Mieletöntä. -Oikeastiko?
Olen tosi onnellinen, kiitos sinun.
Se tepsi. Elämäni muuttui.
Bisnes kukoistaa. Miehet ovat helliä.
-Ilotyttö-mitzvah! -Olet visionääri.
Miten voisin kiittää?
Ei tarvitse. Jo se, että nautit nyt enemmän-
-ventovieraiden seurasta, riittää kiitokseksi.
Larry, sepä ihanaa.
Kuule, tulin oikeastaan etsimään sinua.
-Niinkö? -No kyllä.
-Tarvitsen palveluitasi. -Niinkö?
Kaverin sisarenpojalle, Kenny Funkhouserille.
Totta kai. Kerro vain, mihin tulen.
-Totta kai. -Mahta...
-Otetaanko lasilliset? -Ei, tyhjennetään minibaari.
-Palaan kohta. -Selvä.
-Anna tänne. -Et saa sitä auki!
-Tarvitaan voiveitsi. -Anna minun kokeilla.
Tarvitaan tongit.
Koko purkki hajoaisi.
-Ei hän saa sitä auki. -Ai, koska olen nainen?
-Antakaa tänne! -Herra Dancer!
Oletko tosissasi? Claudia, kutsu vartijat.
Pidättelen Buck Danceria.
-Ihan sama, mitä aiotte. -En kajoa kekseihinne.
Varoitin, että näin kävisi.
Pois tieltä, kalju!
-Saatte poistua nyt. -Irti minusta! Minulla on dementia.
Mitä...?
Uskomatonta!
-Niin usein kuin voin. -Niinkö?
-Jännittääkö sinua? -Vähän.
Ei hätää. Hoidan kaiken.
-Ota vain rennosti. -Okei.
-Kiva mekko. -Ostin Saksilta.
-Se on hieno kauppa. -Vaatteet pois, Kenny.
Mary oli ihan minun näköiseni miehen kanssa.
Ja hän sanoi, etten minä ole hänen tyyppiään.
Ted tapailee Cheryliä. Mitäs siitä sanot?
Ette ole olleet naimisissa pitkään aikaan.
-Ei se ole väärin. -Tekisitkö sinä noin?
-Tapailisivat salassa. -Niin, ettet tietäisi.
-Niin se kuuluu tehdä. -Soitin Cherylille. Kahdestikin.
-Mitä varten? -Jutellakseni vain.
Pyysin vähän shoppailuvinkkejä.
Kävimme kahvilla. Ja kahdesti leffassa.
-Mitä? -Kävelyllä puistossa.
Mitä siitä? Yksi illallinen vain.
-Toimin sentään selkäsi takana! -Totta.
Kennyllä taitaa olla hauskaa.
-Kamala kuunnella tuota silti. -Ohhoh.
Minulla on Skype-palaveri sen konsulin kanssa.
Nähdään. En jää tähän yksikseni.
Herra David, viimeinkin.
-Jopas! -Nykyaikainen teknologia.
Mitä konsuli oikein tekee?
Jos tahdotte joskus Iraniin, tarvitsette apuani.
En aio kyllä astua jalallanikaan sinne, kaikella kunnioituksella.
Suokaa anteeksi.
-Mikä se on? -Keksi.
-Käytättekö pihtejä? -Kyllä.
Me keksimme pihdit.
Vai niin. Ei nyt liioitella.
En usko, että Iranissa keksittiin pihdit.
Minulla on kiireinen päivä. Kuinka voin olla avuksi?
Tiedätte varmasti tilanteestani.
Toivoin, että voisitte-
-puhdistaa vähän mainettani-
-ja kertoa ajatollahille, miten pahoillani olen...
Käännyitte oikean henkilön puoleen.
Luottamuksellisesti: olen suuri faninne.
Olen katsonut "Seinfeldin" joka jakson.
Tämäpä hienoa.
Mikä on suosikkijaksonne?
Eikö kaikkien suosikki ole se röyhelöpaitajakso?
-Se on ihan uskomaton! -Ja se, missä on se lähipuhuja.
Pakko paljastaa-
-että ajatollah on samanlainen.
Onko näin? En tahtoisi joutua liian lähelle häntä.
Ei näytä siltä, että hän popsii pastilleja.
Niin, no tuota...
Pystyt siihen!
-Mä tulen, Larry! -Olet ihana!
Larry!
Olen varma, että voimme saada jotain aikaan.
Kiitos kovasti. Arvostan suuresti...
Marty-setä!
Mitä? Apua!
-Voi ei! -Mitä siellä tapahtuu?
Ei, Swat! Ei häntä!
Heität pihalle vain muslimit!
Tuo on pelkkää pelleilyä!
Herra konsuli! Ei!
Suomennos: Sonja Lahdenranta www.sdimedia.com