For to år siden,
før jeg visste at jeg var heks,
var den siste gangen jeg var i Halloweentown.
HALLOWEENTOWN II KALABARS HEVN
Moren min, Gwen,
bestemoren min, Aggie,
søsteren min, Sophie
og broren min Dylan og jeg, måtte alle samarbeide
og bruke Cromwell-familiens heksekrefter for å beseire Kalabar,
en ond trollmann som hadde vært forelsket i moren min siden de var tenåringer.
BUSSTOPP
Halloweentown var alltid et lykkelig sted
der skapninger av ulike størrelser og former og arter,
noen av dem fryktelig rare,
kunne leve unna den virkelige verden i fred og harmoni.
Så, etter at vi reddet Halloweentown,
bestemte bestemor seg for å flytte fra huset sitt der
og bo hos familien vår i de dødeliges verden.
Nå er det halloween-kveld igjen,
den eneste gangen vi kan reise fra vår verden til Halloweentown.
Jeg tenker på Halloweentown.
Jeg lurer om den er annerledes.
Bestemor sier at ting i Halloweentown alltid er i endring.
Jeg vet at ingenting har forandret seg hjemme hos oss.
Mamma og bestemor krangler igjen.
Hva skjer på festen din?
Jeg unngår den.
Hvorfor? Hva er galt?
Marnie, bestemor vil at du skal komme ned.
Én per kunde, takk.
Ja, vi har hatter til alle. Ikke...
Ingen krangling. Hekser krangler ikke.
Om dere skal være ekte hekser og trollmenn,
trenger vi koster også, ikke sant?
Her.
Å! Magiske koster! Vær så god, vennen.
Det passer flott at du kom nå, Marnie.
Kanskje du vil ta de små gjestene våre
på en prøvetur rundt i huset.
Bestemor, jeg tror ikke dette er så lurt.
Hva? Å, søren.
Jeg kan ikke la moren din ødelegge moroa for meg hver eneste dag.
-Mor. -Hei, vennen.
Jeg bruker all tiden min på å hindre at du vender døtrene mine mot meg.
Nå vil du forderve alle barna i nabolaget.
Mamma, vi vender oss ikke mot deg.
Vennen, om du ikke vil vite av røttene dine,
er det din sak,
men noen må ta min plass som leder for Cromwell-familien,
og jeg vet at Marnie
er perfekt.
Eller meg. Jeg hadde også passet.
-Det stemmer. -Greit, utkledningen er over.
Vi har epledykking der borte.
Å, ja, det er gøy. Gå og lek.
Jeg håper du er fornøyd.
Å, ekstatisk.
Jeg tar bestemor.
Hei, Gort, er du hjemme?
-Hva vil du? -Hei, Gort.
Jeg ber alle om et lite bidrag til Halloweentown-skolen.
Glem det, Astrid.
Jeg gir ikke til veldedighet.
Astrid, du er evig optimist.
Det er Gort, ikke sant?
Er det han som stjeler sokker?
Å, han stjeler dem ikke.
Han er mer som en skrotmagnet.
Alt som blir borte i universet...
den andre sokken,
den siste biten i puslespillet,
øredobben du la fra deg et øyeblikk...
alt ender opp i hagen til Gort.
Ikke at han vil gi fra seg noe av det.
Å, se, der er Benny.
Hvorfor drar du ikke tilbake til Halloweentown mens portalen er åpen?
Jeg vet at du savner Astrid og Benny og alle vennene dine der.
Etter å ha vært borte et år,
er det vanskelige å dra dit
noen få timer enn å ikke dra i det hele tatt.
Nei, jeg venter bare til neste Halloween,
så kan jeg ta Marnie det året.
Men vil ikke ett år i Halloweentown føles som 100 år for henne?
Å bli leder for Cromwell-heksene krever engasjement, Sophie.
Hun kan ikke bo i begge verdener.
Hun må velge.
Å, se. Der er Luke.
Å, han er et kjekt, ungt troll, er han ikke?
Se. Han...
Hva er det, vennen?
Noen kommer.
Hvem?
Jeg vet ikke.
-Kom igjen. -Vel, jeg...
Tror du det kan være noen... Jeg inviterte ikke no...
Kom igjen, bestemor. Gjem deg.
Og gjør den tingen med døren din.
Den skal ikke være der når vi har gjester.
Å, reglene til moren din.
-Mamma. -Hva?
Jeg vender meg ikke mot deg.
Jeg er glad i deg.
Men... jeg er heks.
Jeg kan ikke la være.
Unnskyld at jeg ble sint på deg.
Det er bare så frustrerende.
Jeg vil at du skal lære det jeg vet også.
Trolldom kan gi deg alt du ønsker deg,
men ingenting er verdt noe om du bare må ønske for å få det.
Det var det faren din lærte meg.
Men jeg gjør ikke alt med trolldom.
Jeg bruker det ikke på prøver.
Greit.
Det var den ene algebra-prøven...
Du kan ikke bare velge og vrake.
Drar du til Halloweentown i et år, blir det livet ditt.
Du blir en fremmed i denne verdenen etter det.
Bank, bank.
Bomben.
Jeg håper jeg ikke avbryter noe.
Pappa, jeg fant dem.
Hei, jeg er Alex. Dette er sønnen min Cal.
Vi flyttet akkurat inn nede i gata, og vi hørte om festen din.
Velkommen til nabolaget. Jeg er Gwen, dette er datteren min Marnie.
Hei.
Om alle hekser var like pene som deg, hadde de hatt bedre rykte.
Å. Takk.
Kan jeg legge de der i fryseren for deg?
Gjør som du vil. De er til deg. Til festen.
Håper du liker lime. Grønn er favorittfargen min.
Ja vel.
Kommer resten av familien også?
Å, det er bare jeg og Cal.
Å. Vel, lime er godt.
Bra.
Jeg har noen skjeer her borte.
La meg hjelpe deg.
Rrarr!
Det er Cindy.
Ja.
Det er litt fullt her. Lyst til å vise meg rundt?
Gjerne. Vi kan gå denne veien.
Her er det.
Så... når flyttet du inn?
I kveld, faktisk.
Seriøst? Og faren din lot deg komme på festen vår?
Må du ikke pakke ut?
Nei. Faren min kaster ikke bort pusten på slike ting.
Han lar meg finne ut av det selv.
Så, har noen bedt deg med
på kostymefesten på skolen?
Hvordan det? Ville du be meg?
Det kommer an på om det er latterlig eller ikke.
Dylan, du har ikke på deg kostyme engang.
Å, Vel, jeg er ikke så glad i hele den halloween-greia.
Men det er hele poenget til festen.
Det mest motbydelige kostymet vinner en premie når maskene fjernes ved midnatt.
Er den premien kanskje et kyss?
Det er motbydelig.
Da vi flyttet inn i fjor,
fikk jeg endelig mitt eget rom.
Hva?
Jeg vet ikke. Bare at folks rom vanligvis ser ut som dem.
Det gjør ikke ditt.
Hva mener du?
Du virker ukonvensjonell, men på en bra måte.
Ja, vel, rommet mitt er ganske vanlig.
Mamma liker vanlig.
Eller noe.
Jasså, hun er sjefen?
Det er alltids bestemors rom.
Hvorfor? Hvordan ser hennes ut?
Jeg skal vise deg.
Var den der før?
Dette er en hemmelighet.
Jøss.
Dette er så kult.
Gjør hun det slik hver halloween?
Hun er veldig tilhenger av hele heksegreia.
Fortellinger, mener jeg, om hekser.
URTER - JOD - VARULVHÅR
Ja, ser slik ut.
"Varulvhår."
Dette kan ikke være lett å finne.
Det var det ikke, tro m...
Jeg mener, i eventyrenes verden.
Å. Så du vet om heksegreiene også.
Litt.
Kan du noen trylleformularer?
Så klart,
men de er selvsagt ikke ekte.
Det er vanlige trylleformularer som alle hekser vet.
Jeg mener, formodentlig.
Og så er det de veldig hemmelige
som bare heksen som lagde dem vet om.
Eller trollmann.
Det er det de kaller mannlige hekser, ikke sant? Trollmenn?
Så, du har lest litt også.
Bare filmer og sånt, men de er ikke så lærerike.
Bestemor føler at hekser er misforstått,
så hun liker å lære oss om dem.
Jøss. Er det en slags bok med trylleformularer?
Nei.
Jeg mener...
ja, det er ment å være det,
men... du kan ikke ta på den.
Å, gi deg. Den er ikke ekte, ikke sant?
Nei,
men den tilhører fortsatt bestemor, og...
vi burde ikke være her uten henne, så jeg...
Greit.
Så, liker du iskrem?
Klart.
Flott.
-Å, takk. -Vil du ha, sønn?
Faktisk tror jeg jeg drar hjem, pappa.
Jeg tror jeg blir her og hjelper til.
Om det er greit.
Jeg sier aldri nei til hjelp.
Hei, Marnie,
jeg er ikke innskrevet enda,
men jeg hører at det er en stor kostymefest på skolen.
Jeg tenkte kanskje jeg kunne snike meg inn om kostymet mitt er bra nok.
La meg se.
Om du gikk med en student som er innskrevet,
-hadde du ikke trengt å snike deg inn. -Skal jeg hente deg om en time?
Den er grei.
Ja!
Å møte deg er alt jeg håpet på.
Jeg ser ingen.
BUSSTOPP
-Og én til deg. -Åh.
Og én til deg, og...
Hvor er min?
Den er tom.
Vel, vennen, den er alltid tom.
Det er derfor det er magisk når vi trekker ting ut av den.
Bestemor, det er ingenting der,
ikke med trolldom engang.
Det er umulig.
Åh. Vel, jeg er lei for det, unger.
Det er visst...
Det er visst virkelig alt.
Typisk min flaks.
Vel, jeg kan ikke...
Jeg har hatt denne i århundrer.
Den har aldri vært tom før.
-Tom? -Det er ikke så rart.
Hver dag i to år har du hentet frem flaggermusleker, dansende skjeletter,
fortryllede padder, gamle utgaver av Månedlig trolldom...
Og la oss ikke glemme trollet med luft i magen.
Stinkern.
Jeg savner ham.
Den kan ikke gå tom. Den er knyttet til huset mitt i Halloweentown
med alle amulettene og trylleformularene mine.
Kanskje jeg burde ta en tur tilbake til Halloweentown,
bare... bare for å se på huset mitt.
Kan jeg bli med?
Å, glem det, Sophie.
Mamma har allerede sagt nei.
Ingen av oss kan dra.
Kanskje om jeg sa at jeg trengte hjelp med et teknisk problem.
Jeg henter jakken min.
Dette kommer ikke til å virke.
Å, nei, la meg snakke, vennen.
Jeg skal bruke mine beste overtalelsesevner.
Det vil virke.
Og her trodde jeg vi kunne unngå den årlige familiekrangelen.
Ha.
...hva vi er laget av, om du skjønner?
Det gjør jeg. Her om dagen...
Vennen, jeg tar jentene med ut en liten stund.
Er det greit?
Ja da, mamma. Bare sørg for...
Vent. Ut hvor?
Å, bare hjem. Vi kommer straks tilbake.
Å, hei der. Jeg er Aggie, Gwens mor.
Hyggelig å møte deg.
-Jeg er Alex. -Mor...
Marnie skal bo hos meg et helt år
når hun er ferdig med skolen.
Er det ikke fabelaktig?
Så heldig hun er.
Ja, og Sophie skal være hos meg.
Mamma!
Kjære deg, det er sengetid. Kan du ikke gå opp og gjøre deg klar?
Vi kommer snart tilbake, mamma. Ta det rolig.
Greit?
Ser du?
Moren din kan være fornuftig.
Vi burde ha en fremmed her hver gang vi har en familiediskusjon.
Om hun vil sjekke innom,
be henne ringe meg på hodetelefonen min.
Du mener mobiltelefon.
-Hodetelefon. -Æsj.
Hva er de godt for?
De er litt som walkie-talkiene deres.
Bortsett fra at de er magiske.
Åh!
De kan til og med brukes til å kommunisere
mellom de dødeliges verden og Halloweentown.
Jeg oppfant dem selv.
Er de ikke søte?
Uansett, det blir sikkert ikke noe problem,
for du vet at vi kommer hjem før midnatt.
Vi kommer tilbake om en time, for jeg har en date.
Jeg har aldri skjønt hvorfor du bryr deg om den internett-greia
når heksevinduet mitt kan vise deg alt du vil vite.
Vent. Skal ikke busstoppen være her?
Jo.
Å, Arnold må ha glemt å sette ut tingen igjen.
Den mannen hadde mistet hodet om kona hans ikke la det i matboksen hans.
Vel...
Jeg skal kalle på bussen.
-Bra. -Ahem.
Gestum ex alius mundus
nos te appello ut adduco domus!
Sa jeg det ikke riktig?
Prøv igjen med mer følelse.
Ok. Ahem.
Gestum ex alius mundus
nos te appello ut adduco domus!
Vi må visst bare hente frem portalen selv.
Fra de dødeliges verden reiser vi nå,
på denne allehelgensaften,
tilbake til Halloweentown.
Gjennom portalen vil vi gå.
Fire timer til midnatt.
Vi kommer tilbake lenge før det.
Har noen fortalt deg at du har utrolig vakre, grønne øyne?
De er som to vannliljer som flyter på en krystallklar innsjø.
Hør, jeg vil ikke være for frempå,
men kan du tenkte deg å gå med meg på kostymefesten?
-På skolen? -Ja.
Det er bare for elevene.
De trenger sikkert flere anstander.
Det gir meg en unnskyldning til å se deg igjen.
Jeg har ikke kostyme engang.
Det er greit. Cal har masse hjemme hos oss.
Vi finner sikkert noe til deg.
Greit. Ja.
Det vil jeg gjerne.
Flott.
Vel... sees da.
Sees da.
Jeg var bare nysgjerrig.
Takk for at du kom innom.
Takk det samme.
Det føles så godt å være tilbake.
Sophie hadde rett.
Jeg trengte å dra hjem.
Jeg har savnet vennene mine noe helt grusomt.
Hvor er det store gresskaret?
Er dette en vits?
Når gresskaret forsvinner,
forsvinner Halloweentown med det.
Bestemor, hva har skjedd?
Alt er grått og kjedelig.
Ikke bare alt.
Alle.
Vent, vær så snill.
Kan du si meg hva som skjer her?
Jeg vil bare...
Astrid, er det deg?
Jeg er Astrid.
Astrid, hva har skjedd med deg?
Hva mener du?
Du er i ferd med å bli grå, og slengbuksene dine er borte.
Og skoene dine. Åh!
Disse er veldig behagelige.
Det er viktig med fornuftige sko.
Jeg tror jeg skal kjøpe flere.
Å, Astrid.
Unnskyld meg.
Jeg snakket.
Samme det.
Jeg hater det uttrykket.
Vent nå litt.
Kjære...
Kjenner jeg deg?
Døh.
Det kan ikke stemme.
Luke?
Ja.
Men du ser akkurat ut som da Kalabar fortryllet deg
og gjorde deg til menneske.
Samme det.
Kan du slutte med det?
Hva skjer?
Hvorfor blir du grå?
Alle gjør det.
Det er ikke det jeg mener.
Det er fortryllelsen, vennen.
Fortryllelse?
Tror du noen fortryllet hele Halloweentown?
Hvordan kunne de gjøre det?
Jeg er ikke sikker.
Men det ser ut til å ikke bare gjøre skapningene grå,
men når det går langt nok,
blir de til mennesker.
Kom igjen, bestemor.
Mennesker er ikke så kjedelige som dette.
Nei.
Jeg burde si at dette er karikaturen av mennesker i Halloweentown,
akkurat som mennesker gjør narr av oss fra de dødeliges verden på halloween.
Men hvem hadde brukt et slikt trylleformular?
Jeg vet ikke,
men noen ødelegger hjemmet mitt.
Greit, la oss ikke bli opprørt.
Det er ikke så vanskelig å fjerne et trylleformular, ikke sant?
Du bare sier dem baklengs.
Jeg husker noe fra trylleboken min.
Det var et...
Jeg har ikke sett på den på årevis,
men den lignet på dette.
Flott. Da kan kanskje formularet i boken din ordne det.
Det er verdt et forsøk.
Dylan? Åh, Dylan.
Er du der? Kan du høre meg?
Dylan, kan du svare, er du snill?
Dylan, kan du høre meg?
Dylan, er du der?
Dylan, kan du svare meg, er du snill?
Greit, jeg hører deg. Hva vil du?
Du må gå inn på rommet mitt og lese et trylleformular fra boken min.
Bestemor, jeg er opptatt.
Åh! Åh...
Bare gjør det, Dylan,
ellers legger jeg dagboken din ut på nettet.
Du vet ikke passordet mitt.
Vil du vedde, Jernrumpe?
Greit, jeg skal gjøre det.
Jernrumpe.
Jeg skulle også ha fått lov til å dra.
Ja. Bare åpne døra.
Vi er inne.
Åh!
Har deg.
Bare finn trylleboken, greit?
Den er ikke her.
Hva mener du? Den burde være på bordet.
Vel, det er den ikke.
Det må den.
Kanskje bestemor rotet den bort.
Dylan, den er enorm.
Hvordan kan hun rote den bort?
Hun rotet bort trollet.
Stinkern likte å leke gjemsel.
Noen må ha tatt den.
Gikk noen av dere inn på rommet mitt etter at jeg kom ned til festen?
-Ikke jeg. -Ikke jeg.
Vel, jeg var der i noen minutter.
Var noen med deg?
Bare en gutt jeg møtte, Cal,
men han kan ikke ha tatt den, for jeg var sammen med ham hele tiden.
Det må ha vært ham jeg følte komme.
Han stjal den, bestemor.
Det kan ha vært noen andre.
Vi har vært borte nesten en time.
Bare du, bestemor og Sophie kan trylleformularet for å slippe inn.
Barn, forsegle rommet mitt.
Jeg skal dra tilbake og ta en prat med Marnies nye venn.
Han ville ikke stjålet noe, bestemor.
Han er veldig snill.
Kanskje, men for øyeblikket er han vår eneste mistenkte.
Fra Halloweentown drar vi nå,
på denne allehelgensaften,
tilbake til de dødeliges verden.
Gjennom portalen vil vi gå.
Portalen vil ikke åpne seg.
Å, det er som jeg fryktet.
Den som sa dette grå trylleformularet, visste det ville påvirke kofferten min
og at vi ville komme og undersøke.
Det var en felle.
Flott, Aggie.
Du følger med.
Cal?
Her borte.
Cal?
Fortryllet du Halloweentown?
Akkurat slik det var skrevet i Aggies lille tryllebok.
Din slemme jente.
Jeg visste det virket kjent.
Men da må du være en...
En trollmann?
Snill, eller?
Så hele greia,
den såkalte faren din,
omvisningen i huset... Det var bare for å få tak i boken.
Nei, jeg kunne ha stjålet boken når som helst.
Jeg ville at du skulle vise den fordi du følte noe mellom oss,
og du gjorde det.
Du lurte meg.
Ha. Du overlever.
Og du, jeg trenger fortsatt en date til kostymefesten.
Glem festen.
Jeg vil vite hvorfor...
Kalabar.
Hva sa du, vennen?
Rosen.
Du lot alltid trolldommen snakke for deg.
Jeg burde skjønt det da han ga meg rosen.
Cal.
Du er Kalabars sønn.
Og jeg arvet visst svakheten for Cromwell-hekser fra faren min.
Jeg visste ikke at Kalabar hadde et barn.
Han ville ikke at noen skulle vite det.
Pappa og jeg var ikke alltid enige, men han var den eneste som hindret
at Cromwell-familien hersket over Halloweentown.
Det er absurd.
Cromwell-familien hersker ikke over noen.
Så hvorfor lot dere de dødelige ta over jorden
mens vi måtte gjemme oss som rotter i en annen dimensjon?
Vi stemte alle for å skape vår egen verden så alle kunne leve i fred.
Og da faren min prøvde å hente skapningene i Halloweentown
tilbake som herskere over menneskeheten,
fikk dere i Cromwell-familien alle til å vende seg mot ham,
og så ødela dere ham!
Så det er dét dette handler om.
Hevn.
Bare si ordet,
så åpner jeg portalen.
Si hvilket ord?
Slutt å gjøre alt moren din sier,
og jeg kan vise deg ting som Aggie
ikke kunne lære deg på en million år.
Ha!
Jeg er ikke interessert i din type trolldom.
Du bare ødelegger.
Det grå trylleformularet er bare første akt, Marnie.
Finalen skjer ved midnatt i de dødeliges verden.
Hvilken finale?
Bli med meg om du vil se.
Aldri.
Vel, tenk på det og...
Sees senere.
Unnskyld, bestemor.
Jeg tabbet meg ut.
Vi gjør alle feil, vennen, men ikke bekymre deg.
Vi skal vise Cal at Cromwell-familien ikke er så lett å vinne over.
Men hvordan?
Vi er fanget her, og...
han har trylleboken din.
Jeg har fortsatt noen triks i ermet.
Først må vi komme oss til huset mitt.
NIFS
Å, heldigvis.
Drosjen virker fortsatt.
SYNSK DROSJE
På veien dit
kan du ringe broren din og gi ham en oppdatering
mens vi
finner en måte å oppheve denne fordømte fortryllelsen.
Greit.
-Benny? -Jøss!
Trenger du skyss?
Bestemor, jeg tror det er Benny.
Kan du kjøre fortere, Benny?
Slapp av, Marnie. Vi er framme.
Jøss. Du kjører jammen meg forsiktig nå som du er grå, Benny.
-Har jeg møtt deg? -Å...
Vel, ja, men sist
var du bare skinn og bein,
bortsett fra skinnet.
Takk for skyssen, vennen. Vi har det litt travelt.
CROMWELL-FAMILIEN
Kom igjen, barn, la oss gå inn.
Hva tror du Cal skal gjøre til de dødeliges verden?
Han hater tydeligvis mennesker like mye som faren,
en om han er villig til å bryte Merlins kodeks,
som forbyr å stjele andres trylleformularer,
tror jeg vi trygt kan anta at han er i stand til alt.
Nå, ikke mer prat før vi er inne,
og selv om han fortsatt lytter,
kan han ikke høre oss i huset mitt.
Jeg håper det grå trylleformularet ikke har forandret... noe.
Jeg liker innredningen din.
Jeg kan ikke tro at Cal gjorde dette med et trylleformular fra boken din.
Vi får aldri ordnet det.
Jeg hadde vært enig med deg, vennen,
om det bare fantes ett eksemplar av boken min.
Men det han ikke vet er at
det finnes to.
To?
Det er et sett, to identiske eksemplarer.
Jeg tok den jeg vanligvis bruker med meg til de dødeliges verden,
og den andre er fortsatt her.
Et sted.
-Så la oss lete etter den. -Å, la oss.
-Greit, ja. -Er den der inne?
Nei. unnskyld meg. Unnsk...
Greit. Nei...
Greit, kanskje...
Å, her er den. Nei.
Du vet, du kan hjelpe til.
-Jeg er litt sulten. -Åh!
Jeg lurer på om det finnes noe å spise her.
Åh!
Kanskje den er her.
Den må være her. Jeg bare vet det.
Den er ikke her.
Hva med den?
Nei, den er for liten.
-Hva med denne? Denne? -Det er bare en stor... en stor bok.
-Nei. Ok. -Kjære vene.
Så noen av disse. Her. Jeg vet det.
Her. Det er denne.
Vi finner den ikke.
Bestemor, vi kan ikke bare gi opp.
Det må være noe vi ikke har tenkt på, ikke sant?
Noe som kan få oss ut av denne fellen, et trylleformular eller...
-Luke! -Ja.
Se! Du er et troll igjen.
Noe brøt fortryllelsen.
Det gjorde visst det.
Hva skjedde, bestemor? Sa du noe?
-Ikke som jeg vet om. -Så hvorfor er jeg ikke grå lenger?
Kanskje fortryllelsen er midlertidig.
Kanskje virkningen på huset vil gå over,
og vi kan finne trylleboken din.
Men om det tar for lang tid, kommer midnatt, og de dødeliges verden...
Bestemor, du sa allerede at trylleboken ikke er her. Hva annet kan vi gjøre?
Jeg har ikke sett den andre trylleboken på mange tiår.
Kanskje den er borte.
Bestemor, hvorfor smiler du?
Det er forferdelig.
Nei, vennen, ikke i det hele tatt, for du skjønner, om den er borte,
vet jeg nøyaktig hvor den er.
Vent. Gjenta det?
Alt som blir borte i begge verdener ender opp hos Gort.
Han er universets skrotmann.
Å! Unnskyld meg.
SYNSK DROSJE
Kvitteringen din.
Send den, vennen.
Flott, Benny. Dra til Gort nå,
full fart.
Du skulle sett ham når han ikke må skynde seg.
God natt. Takk for besøket. Ha det.
-Tusen takk. -Ha det.
Tenkte bestemor på at hun kanskje har forlagt boken?
Jeg prøvde det.
Bestemoren din tror at alt handler om trolldom.
Om hun fortsetter slik, vil dere unger aldri bli normale mennesker.
Bestemor sier at det å være normal er utrolig overvurdert.
Og du burde ha lagt deg allerede.
Marnie er sikker på at denne Cal er en trollmann og at han stjal den,
og om faren hans...
Greit, det er nok.
Jeg tror det hadde vært lurt om alle her
begynte å finne enkle forklaringer på ting
før de kaller på mørkets krefter
hver gang de leter etter bilnøklene.
Cal virker som en veldig snill og sjarmerende ung mann,
og faren hans virker so...
Alex.
Hei, Gwen.
Flott kostyme, ikke sant?
Håper ikke jeg skremte deg.
Vel, det er Halloween.
Cal og jeg fant en fantastisk maske til deg for å feire.
Bøø.
Æsj.
Å, den er...
Du liker den ikke.
Å, nei. Den er... flott.
Vi blir hovedattraksjonen på kostymefesten.
Vent. Skal du på halloweenfesten?
Ja. Alex inviterte meg, og...
Å, Sophie.
Får jeg dra også?
Nei, du skulle allerede vært i seng.
Alex, unnskyld. Jeg tenkte ikke engang.
Å. Vel, det er greit.
Det er ikke så viktig.
Dere kan gå.
Jeg kan passe på Sophie.
Dylan, nei. Du har gledet deg i ukevis.
Innse det, mamma. Jeg er ikke så glad i halloween.
Jeg håpet på litt sosialliv,
men det er du som har en date.
Spurte du Tiffany?
-Hun var opptatt. -Samantha?
-Kjæreste. -Julia?
Hun lo så mye at det sprutet melk fra nesa hennes.
Dere kan gå. Dere kan gjøre noe for meg senere.
-Er du sikker? -Det er vidunderlig.
-Skal vi gå? -Gjerne.
Du kommer ikke til å gi meg vorter, vel?
Det er en myte.
Seng.
Ikke få meg til å le.
Hvor ble det av alt skrotet?
Ser ut som Gort har ryddet siden alt ble grått.
Du bør fortsatt forberede deg, vennen.
Trolldom eller ikke, Gort den hatefulle
er fortsatt Halloweentowns ekleste, slemmeste, mest illeluktende innbygger.
Ja?
Hei, Gort.
Du ser... ren ut.
Trenger du noe?
Jeg har det travelt, jeg sorterer sokkene mine.
Ja, herr Gort.
Vi lette etter en bok.
Å, jeg skjønner.
Vel, kom inn.
Jeg har mange bøker.
Ja.
SAMLING AV LO GRUNNLEGGENDE KROPPSLUKT
Her er de.
BRETTING AV KLÆR HYGIENE FOR IDIOTER
Takk, Gort. Riktig klipping av tånegler.
Støvtørking for moro og profitt?
Hundre oppskrifter med tapioka.
Jeg tror ikke de som mistet disse, savner dem noe særlig.
Gort, dette kan ikke være alle bøkene du har.
Jeg solgte resten på garasjesalget.
Garasjesalg?
Å, ja. Det var veldig rotete her.
Jeg beholdt bare de nyttige bøkene.
Jeg skal selge disse sokkene også, med en gang jeg får paret dem.
Gort, det var en bestemt bok, en kopi av trylleboken min.
Husker du hvem du solgte den til?
Tror du disse to passer sammen?
Nei, de gjør vel ikke det.
Vel, dette er en blindvei.
Den boken kan være hvor som helst.
Jeg synes vi burde dra tilbake til de dødeliges verden.
Fortryllelsen! Den kommer tilbake.
Bestemor... hva skjer?
Det er det grå trylleformularet.
Det påvirker meg nå som vi er i Halloweentown.
Det vil nok gå etter deg også, vennen.
Vi må ut herfra.
Døren! Den åpner seg ikke.
Hva? Det er ingen vinduer heller.
Bestemor, du må gjøre noe.
Kjære vene.
Jeg kan ikke.
Den grå fortryllelsen tar kreftene våre.
Du har rett igjen, Agatha.
Jeg kunne holdt dere her inne med en tannpirker nå.
Bestemor hadde rett.
Du har spionert på oss hele tiden.
Det var ikke nødvendig.
Jeg visste allerede om Aggies lille tryllebok.
Derfor visste jeg dere ville ende hos Gort.
Hvordan kunne du?
Jeg mistet den boken før du ble født.
Så, Marnie, har du tenkt mer på å gå på festen?
Alle skal dit,
selv moren din.
Moren min?
Du lyver.
Mamma hater halloween.
Jeg tror faren min fikk henne i humør.
Han er ikke egentlig faren min. Han er mer et forskningseksperiment.
Men han fikk på henne en utrolig stygg maske.
Den er hysterisk.
Det er ikke slik du får meg med på en date.
Dette er mer enn en date.
Dette er fremtiden vår sammen.
Jeg bestemmer over min egen fremtid,
og den inkluderer ikke deg.
Skapningformular.
Hva?
Det er et trylleformular i boken min.
Det ble forbudt etter de mørke tidene.
Det ble brukt på mennesker som gjorde narr av oss
ved å kle seg ut som skapninger.
Det ble brukt for å gjøre dem
til skapningene de gjorde narr av.
Han gjorde skapningene til mennesker,
nå skal han gjøre menneskene til skapninger.
Det er derfor Cal fikk moren din til å bruke maske.
Jeg tror han har tenkt å bruke skapningformularet ved midnatt.
Dylan.
Vil du jeg skal lese en godnatthistorie?
Nei. Hør.
"Golemer er hyggelige skapninger..."
GOLEMER
"...laget av gjørme eller andre naturlige elementer.
De har ikke egen vilje og gjør alt skaperen deres sier."
Bra. Vær en golem. Legg deg.
Du sa du så en frosk på gulvet etter at Cals far dro.
Og så dukker han opp senere utkledt som en diger frosk?
Hva er dette, en slags bibelsk plage?
Sophie, mamma har ikke gått ut med noen på to år.
Jeg drar ikke til festen for å fortelle henne
at du tror daten hennes er et krypdyr.
Frosker er amfibier.
Jeg drar ikke.
Noen må være her og vanne plantene når de tar dere.
Dylan, jeg kan ikke gjøre dette alene.
Om du liker det eller ikke, er du en Cromwell også,
og det betyr at du føler ting akkurat som vi gjør.
Si at du ikke føler at noe er galt.
Greit, kanskje vi kan stikke innom,
men bare for å vise deg at ingenting er galt.
Du trenger et kostyme.
Aldri.
Ok.
Han holder oss her med et trylleformular,
så kanskje vi kan finne på et som er sterkere.
Jeg er redd kreftene våre forsvinner, vennen.
Vi er fanget.
Men bestemor, å si et trylleformular baklengs
kan ikke være eneste måte å oppheve det på.
Regler er regler.
Men regler... har unntak, ikke sant?
Jeg mener...
som hvordan hackere kommer seg inn i programvare.
De ser bare etter bakdøren.
Har datamaskiner bakdører?
Bakdører er måter å slippe inn i programmet på om det oppstår et problem.
Jeg lurer på om trylleformularer har bakdører.
Så du mener en måte å snike seg ut av formularet uten å egentlig bryte det.
Nettopp. Som dette trylleformularet.
Det er ment å sørge for at vi ikke kan gå ut, ikke sant?
Ja. Så?
Hva om vi prøver å gå et annet sted enn ut?
Det er ingen andre steder. Det er bare ute og inne,
og akkurat nå er vi inne.
Tidsreise.
Bestemor, du har et trylleformular for det, ikke sant?
Bestemor, har du et trylleformular for tidsreise?
-Formular for tidsreise. -Ja.
Jeg tror det.
Et nydelig lite dikt.
Gort...
Den sokken går ikke sammen med den andre.
Bestemor, ingen av dem passer sammen.
Konsentrer deg.
Kom igjen. Å, jeg vet. Her. Skriv det ned.
-Hva er det? Hva...? Et øyeblikk. -Gi meg den.
Skriv det ned før du glemmer det.
Trylleformular. Å...
Skynd deg, bestemor.
Der.
Det er litt uklart... uklart der, men...
Der er det.
Bestemor!
Kan du lese det?
Jeg vet ikke, men la oss hjelpe henne opp.
Å...
Gort, ingen av disse sokkene passer sammen.
Ja, vel... jeg har flere i skapet.
Så hent dem.
Nei, bestemor, les dette trylleformularet sammen med meg.
Nei, gå vekk. Vi har det travelt.
-Hun er borte. -Men bestemor, det er meg, Marnie.
-Sånn ja. -Bestemor...
Endelig kan vi få gjort noe.
Pare.
Vil du ha den lange?
Vi må komme oss vekk herfra.
Vi kan hente henne senere.
Ok.
Jeg synes vi burde dra tilbake til de dødeliges verden.
Fortryllelsen, den kommer tilbake.
Bestemor, hva skjer?
Det grå trylleformularet.
Det påvirker meg...
Dette er bare fem minutter siden.
Må ha sagt det feil.
Jeg feilberegnet bittelitt.
Luke?
Bestemor?
Bra jobb med å slippe unna fortryllelsen min.
Du har potensial, Marnie.
Hvor er Luke og bestemor?
Og når er dette?
De er... Vel, du kan si jeg koblet dem fra en stund.
Det er et enkelt limbo-formular. Jeg kan lære deg det senere.
Du bør slutte å blande deg i trylleformularene mine, Cal.
Det går imot Merlins kodeks.
Ingen bryr seg om Merlins kodeks lenger, Marnie.
Du trenger en oppdatering. Dessuten, hvorfor vil du være sammen med
en gjeng gamle, mugne skapninger?
Disse skapningene er vennene mine.
Moren din blir snart en veldig gammel, muggen skapning.
La moren min være.
Å, det minner meg på... Ha det.
Luke?
Luke, hvor...?
Jeg likte dette stedet bedre da det var grått.
Hvor er Gort?
Klokken er nesten 23 i de dødeliges verden. Vi må finne ham.
Jeg tror du fant ham.
Hva gjør dere i huset mitt?
Det er greit.
Aggie sendte oss.
Det gjør dere ikke velkomne her.
Jeg hater Aggie!
Ikke vær lei deg. Han hater alle.
Vel, Aggie har stor respekt for deg.
-Har hun? -Ja.
Hun sa du var den...
mest illeluktende, ekleste,
slemmeste innbyggeren i Halloweentown.
Marnie, nei.
Sa hun det?
Hun prøver bare å smigre meg.
Nei. Hun mente det.
Det er snilt av henne, og jeg hater at folk er snille!
Kom dere ut!
Jeg må rote det til.
Nei, men vi trenger noe.
Vel, i så tilfelle, still dere i kø.
Nå hjelper jeg ingen!
Men...
Lille jente,
det stinker Cromwell av deg,
og jeg vil ha deg ut av huset mitt!
Greit.
Bra, Gort.
Det var fint å se hjemmet ditt mens det fortsatt var rotete.
Vent.
Hva mener du,
"fortsatt var rotete"?
Det er noe som heter det grå trylleformularet,
skjønner du, og om noen år,
sørger Kalabars sønn for at hele huset ditt er ryddig.
Hva?
Ikke så fort.
Se opp.
Sikker på at mamma sa dette var greit?
Nei. Bestemor har ikke lært meg å fly enda.
-Hva? -Det er greit.
-Hvordan ser den ut? -Det er en stor skinnbok.
Den må være her et sted.
Jeg kan ikke la dette skje.
Den nydelige skitten min, vasket?
Det fantastiske skrotet mitt, solgt på garasjesalg? Åh...
Har du ikke et slags system?
Selvsagt har jeg det.
Alle sårskorpene mine er under verandaen.
-Æsj! -Skulle ønske jeg ikke hadde spurt.
Hei, Spike.
Gutten min.
Kom til pappa.
Ja.
Ok.
Gå og lek, men oppfør deg.
Jeg tror ikke trylleboken er her.
Vi har lett overalt.
Kanskje vi dro for lang tilbake, kanskje før hun mistet trylleboken.
Bestemor sa at hun ikke har sett den på mange tiår.
Vi kan ikke ha reist så langt tilbake.
Hei, er boken du leter etter av skinn?
Ja.
Med pen skrift på forsiden?
Biblio Magica. Ja.
Jeg husker den.
Det er kjempebra.
Kalabar kjøpte den av meg for omtrent 50 år siden.
Det er ikke bra.
Kalabar må ha planlagt verdensherredømmet i mange tiår.
Det betyr at Cal må ha hatt bestemors andre tryllebok hele tiden,
med det grå trylleformularet.
Og den eneste grunnen til at han tok den fra huset vårt...
Var å hindre deg i å oppheve fortryllelsen.
Jeg tror det ikke.
Vi kom helt hit for ingenting.
RIVERVIEW VIDEREGÅENDE SKOLE
-Bra landing, Sophie. -Som om du kunne gjort det bedre.
Jeg ser ikke mamma.
Å, Cindy, jeg fant et flott kostyme til dansen.
Å ja? Hvem skal du være? El Nerd?
Der er hun.
Mamma. Hei, mamma.
Mamma.
Sophie?
Dylan?
Hva gjør dere her?
Vi er bare ute og rocker.
Vi måtte snakke med deg.
Snakke med meg? Om hva?
Hvordan kom dere dere hit?
Alex, kan du unnskylde oss et øyeblikk?
Så klart. Jeg kan hente punsj.
Flott.
-Fløy dere hit? -Ikke så bra.
Hvorfor gjorde dere det?
Sophie vil snakke med deg om Alex.
Alex?
Han er ikke egentlig Cals far, mamma.
Ja vel. Han er ikke det. Og hvem er det?
Vi lot være å si det før fordi vi trodde du ikke kom til å like det.
Det er Kalabar, mamma.
Aggie sa det.
Marnie, men bestemor tror det også.
Ja vel, og Alex er hva,
en skuespiller ansatt av Cal?
Sophie har en teori.
Jeg tror han er en golem.
-En golem. -Laget av frosker.
Du vet,
du opphevet Cals fortryllelse en gang.
Hva mener du?
Med meg. Den grå fortryllelsen.
Nei, den bare gikk over.
Den gikk ikke over for Benny eller Gort.
Det må ha vært noe du gjorde eller sa.
Som hva?
Vel, du lette gjennom huset til Aggie...
Og du pillet deg i nesen.
Og du fant ikke den andre trylleboken.
Ja, så jeg prøvde å få bestemor til å tenke på noe annet,
en annen måte å bryte fortryllelsen på.
Nei, men du sa ikke fortryllelse. Du sa noe annet.
Så?
Så kanskje det du sa opphevet fortryllelsen.
Jeg måtte ha snakket baklengs for å oppheve fortryllelsen.
Kanskje det var baklengs på et vis.
Ok...
Jeg tror jeg kalte det en felle...
Noe for å få oss ut av denne fellen...
Kan du ikke si det på nytt?
Ok, det var noe sånt...
"Noe som får oss ut av denne fellen.
"Et trylleformular eller en amulett."
"...denne fellen.
"Et trylleformular...
"eller en...
Jeg vet du ikke sa amulett.
Noe baklengs.
Felle, nei.
Trylleformular eller...
nei.
Vent. Her, tliksda.
-Tliksda? -Ja, det er "adskilt" baklengs.
Så?
Må alle trylleformularer være lange?
Nei. Noen er korte.
Så si dette som et trylleformular.
Men det er ett ord.
Kan du bare prøve?
Greit.
Adskilt.
Kjære vene.
Kjære vene. Tsk tsk.
Dette stedet er veldig rotete.
Ok, si det baklengs.
Tliksda?
Det var grusomt.
Jeg hadde lyst til å...
rydde.
-Prøv igjen. -Ok.
Adskilt.
Kjære vene.
Har noen et...
kanskje et feiebrett?
Tliksda.
Kan du slutte med det?
Du hadde rett. Vi fant ut hvordan vi kan bryte den grå fortryllelsen,
og nå kan vi få tilbake kreftene våre.
Hvor lenge har vi igjen før portalen lukker seg?
Femten minutter.
Å, nei. Mamma vet ikke om skapningformularet enda.
Hva om hun fortsatt har på seg masken?
Vi må tilbake til nåtiden før vi kan advare henne.
Ja.
Hvor er tidsreiseformularet?
Hva mener du? Du hadde det.
Ja, vel, jeg la det på bordet der
da jeg måtte grave gjennom søpla.
Å...
Du skulle ikke ha gjort det.
Hvorfor ikke? Hva skjedde med det?
Det er borte.
Det er greit, for...
ting som blir borte ender her.
Alt som blir borte andre steder ender her.
Men ting som blir borte her...
forsvinner.
Forsvinner?
Forsvinner.
Borte... for alltid.
Forsvinner.
Si at du husker trylleformularet.
Det var walisisk. Jeg kunne så vidt lese det.
Så vi sitter fast her?
Vi kan ikke sitte fast her.
Ok. La meg tenke.
Nei, det stemmer ikke.
Unnskyld meg.
Og du, Dylan,
jeg hadde forventet at du var mer...
Hei, jeg har kjeks til dere.
Er alt bra?
Ja, helt fantastisk.
Hvor er Cal?
Sophie?
Han er her et sted.
Datteren din kom ikke.
Jeg er redd stakkaren er litt såret.
Hvorfor valgte du det kostymet?
Ok, jeg tror det er på tide at dere drar.
For det pussige er
at jeg akkurat så en sjuendeklassing utkledt som en stor flue.
En flue.
Dylan.
En stor, svart en med følehorn og hårete bein.
Jeg kan vise deg hvordan han så ut.
Ikke her, vennen.
Sophie, du vet du ikke har lov til å trylle rundt fremmede.
Mamma, se.
Alex?
Går det bra med deg?
Å, det er ikke normalt.
Å, det var veldig godt.
Du er ikke et menneske.
Ha.
Ingen er perfekt.
Din...
din golem.
Vet noen hvor vi kan finne en sump?
Han var så perfekt.
Bortsett fra at han var laget av frosker.
Jeg er lei for det, dere.
Dere kom for å advare meg, men Marnie...
Marnie... hvor er hun?
Hun var i Halloweentown sist hun ringte.
Hun og bestemor hadde problemer
med portalen på grunn av Cals fortryllelse.
Nesten midnatt. Hvordan snakket du med henne?
Med hodetelefonen.
Marnie?
Marnie, hører du meg?
Personen du prøver å nå er for øyeblikket ikke i denne dimensjonen.
Om du vil legge igjen en beskjed, vil personen motta den
om omtrent 400 år.
Fire hundre år?
Brumm bjørn thenatos 23 juppedu.
Kan du slutte å si den?
Jeg husker ikke trylleformularet.
Det må du.
Dette er teit.
Kan vi ikke bruke tidslinjen min?
Hva?
Tidslinjen min.
En eller annen trollmann må ha mistet den.
Kom igjen, jeg har den i skapet.
Tidslinje?
Hvordan virker den?
Tidslinjene forteller oss hvilket år det er i de dødeliges verden.
Fortiden er én retning,
fremtiden en annen.
Det ser akkurat ut som en Stephen Hawking-beskrivelse
av et ikke-stellart sort hull.
Og poenget ditt er?
I teorien kan sorte hull akselerere tiden.
Og hvordan hjelper det oss?
Bare følg tidslinjen som beveger seg raskest.
Nå kom dere ut.
Gort, jeg er et troll.
I teorien kan jeg ikke fly.
Jo, det kan du.
-Hva er det? -Dette...
er min nye, forbedrete kost.
-Bestemor ga meg den. -Jøss.
Kul, ikke sant?
Kom igjen, på med deg.
Kan du senke den litt?
Kom igjen, bare sett deg på.
Jeg er litt redd for å fly.
Vil du bli her?
Nei.
Tenkte meg det.
Hei.
Bare vent litt.
Takk, Gort. Vi stikker!
Farvel og godt er det.
Se opp.
Vi har lett overalt, mamma.
Jeg ser ikke han Cal-fyren noen steder.
Tror du han har på seg maske?
Jeg vet ikke.
Gå og stå ved forfriskningsbordet.
Ikke gjør noe om dere ser ham. Bare hent meg.
Og uansett hva han planlegger, så er det opp til oss å hindre ham.
Jeg skal ha på meg masken min. Han kjenner meg.
"Skapningsformularet."
Nå begynner moroa.
-Funnet noe? -Nei.
-Han er her et sted. Jeg føler det. -Samme her.
Vi må finne ham og åpne portalen før midna...
Heksetimen.
Alle, tell ned med meg. VI begynner. 60...
Finn ham.
Vi rekker det aldri.
Portalen stenges om noen minutter,
og vi er bare på 1600-tallet.
Jeg synes vi burde prøve å fly inn i det sorte hullet der.
57, 56...
Dette trylleformularet vil forvandle mennesker du velger
til skapningen de later som de er...
og jeg velger dere alle.
47, 46, 45,
44, 43, 42,
41, 40, 39...
35, 34, 33,
32, 31, 30,
29, 28, 27, 26...
Nå...
hvor var jeg?
Å...
Hva er det?
Portalen.
Mamma.
Sophie, vennen, masken min sitter fast.
Prøv å dra den av.
Ved vind, ved regn, ved ild, ved jord,
med dette trylleformularet skal jeg hevne de onde vitsene deres mot oss.
Og hva om denne sorte hull-teorien
ikke virker?
Skynd deg. Det er nesten midnatt.
Bestemor...
Du klarer det.
Tliksda
Åh.
Åh, ja.
Bestemor, vi må tilbake til de dødeliges verden.
Ja.
-Er du klar? -Ja.
Fra Halloweentown drar vi nå,
på denne allehelgensaften,
tilbake til de dødeliges verden.
Gjennom portalen vil vi gå!
Nei!
Den lukker seg.
Den kan ikke lukke seg nå, det kan den ikke!
Mamma. Nei!
-Trekk øverst. -Jeg prøver.
Mamma!
Tre, to, én!
-Å. -Det er for sent.
Å, ja.
Ok, alle sammen.
Nå, før vi sier hvem som vant kostymekonkurransen,
er det tid for å fjerne maskene...
Endre dem til skapningen de har kledt seg ut som.
Jeg får ikke puste!
Hva skjer?
Hvor er det andre øyet mitt?
Mamma...
Marnie, hvor er du?
Dette kan ikke skje.
Så pussig.
Tennene mine sitter fast.
-Jeg er kjempetørst. -Cindy.
Cindy, slutt.
Hjelp meg.
Jeg tror det ikke.
Portalen er stengt.
Vi blir sittende fast her i et år i dødelig verden-tid.
Jeg antar det gir oss tid til å trene deg, slik vi hadde planlagt.
Og så, når portalen åpner seg igjen,
er vi klare til å kjempe mot Cal.
Bare vente et år i dødelig tid?
Det kommer til å føles som et århundre her.
Samme det.
Nei, ikke samme det.
Det er min skyld.
Det er min skyld at mamma har blitt forvandlet til en grusom skapning.
Det må være noe vi kan gjøre.
Marnie, jeg er også glad i dem,
men jeg kan ikke forandre reglene.
Kanskje vi kan gjøre det.
Hva gjør du?
Ringer Sophie.
Sophie.
Soph, er du der?
Marnie, er det deg?
Sophie, hør på meg.
Vi skal åpne portalen.
Vi kan ikke. Det er etter midnatt.
Jeg bryr meg ikke.
Det skal ikke hindre meg.
Portalen har ikke alltid vært der.
Den ble skapt av trolldom, og ingen har sterkere trolldom enn oss, ikke sant?
Kanskje det.
Nei. Du må tro det.
Og Dylan må også tro det.
Kom igjen.
Hva sier du?
Ok, men hvordan gjør vi det? Det er ingen trylleformularer for dette.
Vi må bare lage vårt eget.
Er du klar?
Hva skal jeg gjøre?
Slutt å tenke på det, Dylan.
Bare føl det.
Hei, jeg er ingen trollmann.
Jeg trenger en som tror at alt er mulig.
Tror du det?
Om du er der... ja.
Bestemor.
Jeg er ikke sikker på hvordan dette går, men...
Jeg har alltid hatt tro på deg.
Vi kaller på drømmene til skapning og dødelig
for å helbrede såret som verdener deler.
Fra nå av kan alle skape en portal,
og hver av oss bestemme vår egen vei.
Vi kaller på drømmene til skapning og dødelig,
for å helbrede såret som verdener deler.
Fra nå av kan alle skape en portal,
og hver av oss bestemme vår egen vei.
Hva er det?
Noe skjer.
Jeg tror det ikke.
Hun prøver å åpne portalen.
Vi kaller på drømmene til skapning og dødelig,
for å helbrede såret som verdener deler.
Fra nå av kan alle skape en portal,
og hver av oss bestemme vår egen vei.
-Ja. -Marnie!
-Vi klarte det. -Å, se, der er Sophie.
Nei.
Det er umulig!
Ja. Godt gjort.
Det er ham.
Jeg bryr meg ikke om hvor sterk du tror du er,
men du kunne aldri slå meg.
Din eneste kraft var kraften til å holde oss adskilt, Cal.
Og nå har du ikke den kraften lenger.
Vi trenger ikke hate hverandre.
Bare gi meg Aggies tryllebøker.
Pappa hadde rett.
Dere er fienden, og det vil dere alltid være.
Du sa du tar dine egne avgjørelser.
Ikke la hatet til faren din bestemme for deg nå.
Vær så god.
Ta bøkene.
Jeg vil gjerne se på.
Er det gode sterkere enn det onde?
La oss finne ut av det.
Jeg er ikke redd deg.
Jeg synes kanskje synd på deg,
og jeg vil gjerne hjelpe deg,
men jeg er ikke redd deg.
Marnie, vær forsiktig.
Han kommer tilbake.
Og vi skal vente... sammen.
Bestemor, vil du ha æren?
Selvsagt, vennen.
Å, Luke.
Jeg hadde akkurat en kjemperar drøm.
Sov jeg?
Jeg vet ikke hvem som arrangerte dette,
men la oss gi en stor applaus for tidenes beste halloweenfest, eller?
Hmm? Ja.
Ja.
Mamma.
Du er ok.
Mor.
Jeg vet ikke om jeg noensinne kan få dere til å ikke krangle,
men dere trenger i det minste ikke å krangle om meg lenger.
Jeg vet dere begge har ting å lære meg, og...
nå trenger jeg ikke velge.
Jeg vet ikke hva jeg skal lære deg.
Det ser ut til at Marnie allerede vet mer enn meg.
Vi bør dra tilbake til Halloweentown og fjerne den grå fortryllelsen.
Det har du rett i. Blir du med?
Jeg tror ikke det, mamma.
Dette er min verden.
Men ungene kan vel besøke deg når de vil,
nå som de har funnet en vei rundt reglene.
Da kommer jeg til middag neste halloween.
-Oppfør deg pent, vennen. -Å, du også, mamma.
-Ha det. -Ha det.
Greit, kom igjen. La oss få deg ut herfra
før noen gir deg premie for beste maske.
-Sier du det? -Ja. Du også.
Tliksda.
-Bare prøv. -Han er opptatt.
Jeg har kvitteringen din...
her.
Tliksda.
Jøss, det var en skikkelig slankekur!
AZIZA BAKERI
-Jippi! -Ja.
Hvorfor er alle så glade?
Hei, hun klarte det. Hun endret det tilbake.
Ja, se.
Så, denne verdensveven jeg har hørt om.
Har det noe med edderkopper å gjøre?
Bestemor... jeg tror vi burde begynne treningen din.
-Det vil jeg gjerne. -Ja.
Det vil jeg gjerne.