Dette er historien om en mand ved navn Hubert.
Hubert Fiorentini. 47 år.
92 kg.
193 cm høj.
Typen, der ikke gør en flue fortræd.
Men kvinder er jo ikke fluer.
- Det er for meget, Hubert. - Vent, til du kommer hjem.
Jeg kan ikke høre noget.
Vi skal tale sammen.
Jeg skal ind til chefen. Bare gå hårdt til ham.
Hej, Hubert.
- M. Fiorentini? Det er Van Eyck. - Goddag.
Jeg ved godt, at De arbejder døgnet rundt, -
- og det er vel derfor, De ikke besvarer mine beskeder.
Ja, jeg har lige et pusterum, så kom til sagen.
De har overtræk. For tredje gang i denne måned.
Det skal bringes i orden inden i aften. Er De med?
Jeg er på vej.
- Du ville tale med mig. - Hvad sker der? Er det nerverne?
Det er ikke værre, end det plejer at være.
- Du kan ikke sådan slå folk ned. - Hende på diskoteket var en mand.
Glem transvestitten. Det er de andre, jeg taler om.
- Hvem? - Prøv lige at tænke tilbage.
Der var en ung mand, som forhindrede mig i at gøre mit arbejde.
Tænk videre.
- Nu kan jeg huske det. Et skænderi. - Og det blev ikke ved det.
En knægt råbte noget til mig, men jeg kunne ikke høre, hvad det var.
- Han sagde... - Jeg er politidirektørens søn.
- Det havde jeg glemt. - Det har han ikke. Sig undskyld.
- Hvad skal jeg sige? - At du troede, han var gangster.
- Jeg har jo transvestitten... - Hubert.
- Hvor er han? - Hvor tror du?
Goddag. Det er mig. Kan du huske mig?
Vi traf hinanden i aftes.
Bare rolig. Jeg kommer ikke for at anholde dig.
Jeg er her ikke i... Ja, altså... Jeg ville sige undskyld.
Jeg var ikke klar over, at du var søn af...
Jeg troede, du var en stor gangster, som har en jakke magen til.
Jeg er frygtelig ked af det. Vi ses en anden gang.
Sikke et humør. Forstyrrer jeg?
Ja. Jeg er på arbejde, Sofia.
Det er du altid. Undtagen søndag, men der spiller du golf.
- Man skal jo også slappe lidt af. - Ja. Skal vi ikke gå ud at spise?
Jeg har ingen appetit for tiden. Jeg ringer senere.
Han har mistet appetitten. Den har jeg ikke hørt før.
- Vi har forsøgt alt. - Den perverse skid nyder det.
- Må jeg prøve? - Endelig.
Det er spild af tid.
Har du en smøg?
- De har vist forstand på damer. - Ja, vi skal nok finde ud af det.
- Hvor er dine veninder? - Lækker kuglepen.
En gave. Jeg sparer den til de store øjeblikke.
- En gave fra en kvinde? - Mit livs kærlighed.
En dag forsvandt hun. Det var det eneste, hun efterlod sig.
Fortæl mig så, hvilken bank der bliver den næste.
Banque de I'Etoile. Hele banden kommer.
Det skulle være vores sidste job.
Hvornår?
- I dag. - Hvad tid?
- De er en halv time for sent på den. - Alarmér alle vogne.
Er de stadig derinde? Har du styr på det?
Pis. Ikke ham... Det går fint. De har ikke forladt banken.
- De er omringet, og vi er i kontakt. - Sig, at jeg er på vej.
Jeg har ikke inviteret nogen ind.
Hvad laver I, piger? Kan I ikke bruge automaten som andre?
Gå hjem, så jeg kan få ryddet op.
Af sted.
Det er mig, der bestemmer her. Stop, ellers pløkker jeg ham.
Du skal ikke pløkke nogen. Det er kun mig, der må det. Her...
Det er resten af jeres veninde. Jeg vil råde jer til at overgive jer.
- Jeg har kvalme. Han er ude efter os. - Han kan ikke røre os.
Vi har dynamit, og jeg har en skyder. Han bluffer.
Er det en skyder? På afstand ligner det en piercing-maskine.
Klap i. Lad os se, hvad du selv har.
- Se den lige. - Jeg har aldrig set noget lignende.
- Det må gøre ondt. - Hit med den.
Det går vist ikke. Du knækker bare en negl.
Nu lægger du bare din sutteflaske på gulvet og skubber den herhen.
Jeg advarede dig.
Har I set, piger?
Nu tæller jeg til ti, men jeg skal nok gøre det langsomt.
Jeg har din skyder, dit kvaj. Hvad vil du gøre på ti?
1...
- 2... - Hold op med det fis.
3... og 10.
Nej, ikke engang ti minutters fred kan jeg få.
- Hubert, Hubert... - Det er søndag.
Politifolk holder ikke weekend.
Jeg har talt med politidirektøren. Hvorfor tævede du hans søn igen?
- Jeg havde da blomster med. - Han røg på operationsbordet igen.
- Jeg fatter ikke, hvad der er sket. - Drengen er sygemeldt i to måneder.
Direktøren foreslår det samme for dig.
Lad os se.
Du er dygtig, men dine metoder...
- Mine metoder? - De er ikke lovlige.
Det er ikke det vilde vesten. Som betjent må du respektere vores love.
Sådan har jeg mistet otte kammerater på to år.
Vi kan ikke leve for de døde. Se det i øjnene.
Du har hverken venner, kone eller børn.
Du må indordne dig. Få dig en familie. Det vil hjælpe.
Tag dig sammen, Hubert. Bryder du dig ikke om kvinder?
- Jo, selvfølgelig... - Har du ikke en veninde?
- Der var en kvinde, jeg elskede. - Den historie kender vi.
Du blev forelsket i Japan, men hun stak af.
- Det er jo 15 år siden. - 19.
Så er det måske også på tide at komme videre.
Brug de to måneder til at slappe af og gå lidt ud at shoppe.
- Jeg hader at shoppe. - Gør det! Køb noget... sjovt.
En Armani-skjorte og lidt cologne, så er du ikke ungkarl ret længe.
- Suspenderer du mig? - Nej, jeg opmuntrer dig.
Drop politimanden lidt og bevis, at du er en rigtig mand.
- Kommer du ikke ind? - Jeg har ikke set dig i skjorte før.
- Alle mine T-shirts er beskidte. - Så forstår jeg bedre.
- Hvad er der galt? - Jeg ville bare tage din frakke.
- Hvad er det, der dufter? - Glaseret svinekam.
Nej, det er noget andet.
- Har du cologne på? - En gammel flaske, jeg fandt.
- Den, jeg gav dig for to år siden. - Tror du?
Ja, det tror jeg.
- Du har vist fået appetitten igen. - Det gør man, når man spiser.
Jeg har ikke champagne, men en dejlig "shochu".
Det lyder godt.
Hvordan går det på arbejdet?
- Hvad griner du ad? - Jeg arbejder ikke, Hubert.
Det har jeg ikke gjort, siden jeg blev enke for fem år siden.
- En lille forårsrulle? - Ja tak.
- Hvor var det lækkert, Hubert. - Det er bare en lille middag.
- Det er første gang i to år. - Er det det? Som tiden går.
- Lærte din eks dig at lave mad? - Ja.
- På otte måneder? - Man kan lære meget på otte måneder.
Det tror jeg gerne. Ringer du efter en taxa?
- Allerede? - Har du en bedre idé?
Jeg troede bare... Nu kender vi jo hinanden lidt, -
- så det kunne være, at du havde lyst til at sove her.
Jeg går hjem. Den milde luft vil være en perfekt afslutning på denne aften.
- Jeg er slet ikke med. - Du anstrenger dig virkelig, Hubert.
- Men du stoler ikke på kvinder. - De stikker jo af fra mig.
Jeg vil ikke stikke af fra dig.
Bare være lidt sammen med dig. Dét er kærlighed.
- Ikke at græde i 20 år. - 19.
Så siger vi 19. Men hvis hun havde elsket dig, ville hun være her nu.
Og I ville have haft børn. Men du har kun minderne og nogle madopskrifter.
Når dit hjerte er frit igen, så giv mig et vink.
Jeg kan ikke lave mad, men jeg er en god elskerinde.
Jeg kunne skænke dig nogle dejlige børn.
Du virker træt for tiden. Hold ferie.
Vi må hellere tage afsked, tror du ikke?
- M. Hubert Fiorentini, Paris' politi? - Ja, det er mig.
Kender De en kvinde ved navn Miko Kobayashi?
Ja, det gør jeg. Ved De, hvor hun er?
Ja. I lighuset.
Mme. Kobayashi døde i går i Tokyo. Det gør mig ondt.
Mit navn er advokat Ishibashi. Jeg læser hendes testamente i morgen.
Eftersom De er den eneste betænkte, ser jeg gerne, at De er til stede.
- Er jeg nævnt i hendes testamente? - Ja, og De var svær at finde.
- I morgen kl. 15? - Jeg er jo i Paris.
Der er en afgang kl. 17 -
- og en anden kl. 20.30. Jeg har lavet reservation til begge.
- Billetten ligger ved skranken. - Jeg skal lige tale med min chef.
Det har jeg gjort. M. Squale, ikke? Han vil gerne lade Dem rejse.
- Og De kan bruge al den tid, De vil. - Jeg må lige tænke over det.
- Så skal De skynde Dem. - Hvorfor? Hvor brænder det?
Hun bliver brændt i morgen.
De vil vel gerne se hende en sidste gang.
Jeg kommer.
- Arbejde eller fornøjelse? - Ingen af delene.
- Og De kom fra? - Flyet.
De må være fransk med den humor.
- Hvabehar? - Hvor kom flyet fra?
Kig op, så vil De se, at der kun er en ankomst fra Paris.
Og der er et mærkat på min bagage, -
- hvor der står "CDG", for Charles de Gaulle, Paris.
Jeg har ikke bare humoristisk sans, men er også opmærksom.
Jeg er også opmærksom.
Åbn tasken.
- Skynd Dem. Jeg har travlt. - Hvor brænder det?
- Hvor er han? - I nr. 17.
- Har I gjort ham noget? - Vi er ikke bøller.
Jeg har ikke set ham i 15 år. Jeg vil jo gerne kunne genkende ham.
KUN PERSONALE
Det er her.
Vent lidt. Jeg er nervøs som en skolepige. Hvordan ser jeg ud?
Er jeg præsentabel?
- Momo? - Du kunne kende mig.
Hvor er det skønt, Hubert.
Åh, Hubert. Lad mig lige se dig.
Typisk dig. Er lige ankommet og allerede på skideren.
- Skal vi ikke gemme det til senere? - Jo, lad os smutte.
Det er fint. Han er en af vores. Han var inspektør, og jeg var føl.
En specialenhed i 80erne, som overvågede russerne.
Vi lavede så meget lort.
Jeg vil gerne være venner med dem.
Jeg beklager, men betjenten var respektløs.
Jeg satte ham lidt på plads. Jeg beder Dem undskylde.
Deres rygte er ilet Dem i forkøbet. Hvad skal De i Tokyo?
- En mission? - Nej, en kort ferie.
- Han bliver ikke hængende. - Det var mig en ære.
"Det var mig en ære."
Femten år!
- Stadig den samme bil. - Ja, den svigter mig aldrig.
- Hvad går du og laver? - Jeg er gadebetjent nu, Momo.
- Arbejder og sover. - Du er vel også begyndt at strikke?
Næsten. Golf. Det værste er, at jeg kan lide det.
Det var på tide, du kom tilbage.
Hva' så? Skal vi sænke en båd eller sabotere et kraftværk?
Kan du huske, da vi sprang et arsenal i luften ved et uheld?
Hold kæft noget rod.
Jeg er kommet i et privat anliggende.
Så du nogensinde hende den lille japaner igen?
- Miko. - Ja, du var helt vild med hende.
Hun døde i går. Jeg er kommet til kremeringen.
- Det kunne jeg ikke vide. - Men du vidste, at jeg kom.
Jeg er jo i efterretningstjenesten. Skal jeg sætte dig af et sted?
Her er adressen.
Shinjuku? Det er ludergaden. Der er 10 ludere på hvert gadehjørne.
Jeg skal nok holde mund.
Den vej.
- Mr. Fiorentini? - Korrekt.
De ser ud fuldstændig, som på Mme. Kobayashis billede.
- Plus 20 år. - 19.
Ja, så er det præciseret. Værsgo at tage plads.
Mme. Kobayashi har gjort Dem til enearving.
Hun har efterladt Dem alle ejendele, og de ligger i denne kasse.
Hvis De vil kvittere for det her og skrive under på, at De vil arve.
De var poetisk dengang.
Det bedste er soldaterbilledet.
"Der, hvor det hele begyndte, skal det også slutte."
- Havde hun et sidste ønske? - Ja, ét eneste.
At De tog Dem af hendes datter, indtil hun blev myndig.
Hendes datter? Hvor gammel er hun?
19½ år helt præcist.
Vil det sige, at hendes mor? At jeg? At hendes mor?
Men hvad?
Hvad hun hedder? Yumi. Og De vil synes om hende.
- Øjeblik. Hvad vil De gøre? - Præsentere Dem.
- Er pigen? - Derinde. Hun blev løsladt i morges.
- Løsladt? - Ikke noget alvorligt.
Da hun hørte, at moderen var død, -
- drak hun sig fuld og slog nogle betjente.
Det kan hun selv fortælle om.
Vent nu lige lidt.
De siger, at jeg er far til en pige på 19 år, som lige er blevet løsladt.
Jeg er tilpasningsdygtig, men lad mig lige tænke det igennem.
- Hvordan ved De, at hun er min? - Fødselsattesten.
Som De kan se, er De anført som far.
Deres veninde bekræfter i testamentet, at De var manden i hendes liv.
- Hvorfor forlod hun mig? - Det skriver hun ikke.
Ved hun, at jeg måske er... hendes far?
- Den fornøjelse skal De selv have. - Fornøjelse?
Jeg dukker op efter 19 år: "Goddag, jeg er din far."
Hun har lige mistet sin mor. Det vil glæde hende at få en far.
Måske mødte hendes mor en anden få måneder efter.
De kan selvfølgelig få lavet en DNA-test, -
- men der er vist ingen tvivl om, at hun er Deres datter.
- Er hun lige derinde ved siden af? - Ja.
Vent med at sige noget om det der far-halløj.
Jeg vil jo nødig give hende endnu et chok.
De er sårbare i den alder. Selvom de ikke virker sådan.
Åbner De den dør eller hvad?
- Hvad sagde hun? - Hun spurgte, hvem De var.
Sig, at jeg er en ven af hendes mor og ikke vil hende noget ondt.
- Hvad hedder idioten? - Sig, at jeg hedder Hubert.
Jeg tror, hun taler fransk.
Ja... Goddag, jeg hedder Hubert.
Yumi, vær høflig, ellers ryger du på stationen igen.
Jeg vil skide på strømerne. Jeg hader dem.
- Har De noget at drikke? - "Sake"?
Fint.
Tak. Det hjalp.
- Hvorfor har mor aldrig nævnt dig? - Hvorfor har hun lært dig fransk?
- Hun arbejdede på ambassaden. - Det var der, vi mødte hinanden.
- Hvad laver du her? - Din mor har gjort ham til enearving.
Han tager sig af dig, indtil du bliver myndig om...
To dage. Jeg holder ham heller ikke ud længere.
Yumi, sådan taler man ikke til sin...
...værge.
Det er din mors sidste vilje, og når hun har vist M. Hubert den tillid, -
- så må hun have værdsat ham, selvom hun aldrig har nævnt ham.
Når din mor stolede på ham, kan du også stole på ham.
I det mindste i... to dage.
Kom. Vi tager hen til mor.
- Vi går. Der er ikke så langt. - Skal vi ikke tage en taxa?
Jeg er sårbar i øjeblikket, så lad være med at modsige mig.
Han spilder sgu ikke tiden.
- Må jeg lige stille dig et spørgsmål? - Jeg stiller spørgsmålene.
Helt i orden.
Du har scoret på fem minutter.
Det er Mikos datter. Og åbenbart også min.
Hun er lækker. Jeg vidste ikke, at du havde sådan en lækker datter.
Det gjorde jeg heller ikke. Følg efter os på afstand og klap i.
Så har vi balladen igen.
Hej, Miko. Dejligt at se dig igen.
Uanset hvad der skete, havde din mor altid det lille smil.
Du har det samme smil som din mor.
- Hvornår så du sidst mor? - For 19 år siden.
Så vil jeg lade jer være lidt alene. I må have meget at tale om.
Hvorfor sagde du ikke noget? Hvorfor?
Jeg tager mig af hende, for hun er det eneste, jeg har tilbage af dig.
Vent lidt.
- Hvad laver du? - En arbejdsskade.
- Er du læge? - Ja.
- Hvad døde hun af? - Kræft.
- Har du journal og dødsattest? - Ja, derhjemme.
- Hvad er dit speciale? - Plastikkirurgi.
Genialt. Skal jeg få ordnet min næse? Den er kæmpestor.
Det er ikke så sjovt i min alder.
- Du har da en nydelig næse. - Den er gyselig.
- Det må være fra min lort af en far. - Lort? Kender du din far?
Nej. Det kan han være glad for. Ellers ville jeg have slået ham ihjel.
- Hvorfor hader du ham sådan? - Han bedøvede og voldtog min mor.
Nej.
Jo. Men nu finder jeg ham og skærer ham i småstykker.
Jeg må sidde ned.
- Vil du have noget mere "sake"? - Nej, ellers tak.
Det er Momo, en gammel ven, som bor i Tokyo.
Det er helt vildt, som du ligner... din mor.
- Kendte du mor? - Overhovedet ikke.
- Har du sagt, at du er strømer? - Så ville hun skride på stedet.
- Jeg vil ikke også miste hende. - Uanset hvad, så er du hendes far.
Det ved hun jo ikke. Ellers var jeg allerede død.
- Ved hun, at Miko er hendes mor? - Selvfølgelig gør hun da det.
Det kan godt være lidt svært at hitte rede i.
- Min tante Atsuko, mors søster. - Åh, for fanden...
- Hvad sagde hun? - Hun kender dit grimme fjæs.
- Men hun kan ikke huske hvorfra. - Godt... Det gør ikke noget.
- Journalen? - Den ligger herinde.
- Du venter i bilen. - Kan jeg ikke lige tisse?
- Nej. - Så tisser jeg i bukserne.
- Flot værelse. - Jeg overvejer at få nyt tapet.
Tja, noget med nogle dyr i skoven...
Og små kaniner, måske? Næh, nej.
Jeg havde tænkt mig noget med en atombombe-sky -
- med masser af små mennesker, der danser tekno.
Heller ikke så tosset. Hvordan ser din mors værelse ud?
Mor boede inde i byen. Kom kun i weekenden.
- Kan du lide musik? - Ja, vældig godt.
- Senere, måske. Journalen? - Ja.
- Her er den. - Tak.
- Hvad lavede hun? - Det ved jeg ikke.
- Hun var meget hemmelighedsfuld. - Ja, mon ikke.
- Hvad kigger du efter? - Ikke noget. Det er ren rutine.
Hvis vi skal have det hyggeligt de næste to dage, -
- så hold op med at behandle mig som en idiot.
Du tog prøver af jorden under neglene og krystallerne under hendes næse.
Der er visse underlige ting i journalen.
Når man er inden for... lægefaget, skal man have beviser.
- Ligesom inden for politiet. - Ja.
Jeg analyserer det, og så snart jeg ved noget, får du besked.
- Er det i orden? - Ja.
- Du er vist ikke så dum. - Jeg gør mit bedste.
- Hjælper du mig med at finde min far? - Gerne. Men nu har du jo kun ham.
Han bor nok også langt væk.
- Hvem har sagt det med voldtægten? - Mor.
Det kan ikke passe... Det må jeg nok sige, mener jeg.
Ville din mor have ladet det ske uden at melde det?
- Hvorfor skulle hun lyve om det? - For at beskytte dig. Eller ham.
- Sådan et ondt menneske? - Måske er han slet ikke så slem.
- Du skal have noget nyt tapet. - Nu!
- Få det her analyseret. - Hvad er det?
- Det er det, jeg gerne vil vide. - Bare til i morgen?
- Kl. 13. - Det er fedt at have ham tilbage.
Jeg sætter lidt penge ind på din konto til din tante og dig.
- Jeg sender dig et beløb hver uge. - Det gjorde mor også altid.
1000 francs hver fredag og de var brugt på to dage.
Der står næppe meget på kontoen.
Spørg, hvor meget der står på kontoen, og hvordan jeg overfører fra Frankrig.
Jeg taler fransk, monsieur.
- Hvad er det? - Elektronisk underskrift.
GODKENDT
- Værsgo, monsieur. - Tak.
- Hvad står yen'en i? - Det er dollars.
Kig lige. Der må være en fejl.
Ja, jeg kan godt forstå, De undrer Dem.
Renterne står på en separat konto. Skal jeg printe den ud?
Ja, gør De bare det.
- Det er vel også i dollars? - Ja. Vil De have en total?
Nej, det behøver De ikke. Det er der ingen grund til.
Nå, er der nok?
Det går nok lige.
Hvor meget ville De overføre, monsieur?
Overførslen?
- 2000. - Dollars?
Nej, francs.
Tak, Hubert. Det skal jeg aldrig glemme dig for.
- Det er jo ikke meget. - Jo. Du er som en far for mig.
Din far ville nok have gjort det samme i denne situation.
Men han er her jo ikke, og jeg er glad for at have mødt dig.
En underskrift.
- Og nu skal vi shoppe. - Tag den lige lidt med ro.
Jeg bruger aldrig mere, end jeg har.
Udmærket princip.
200 mio. Dollars...
- Er det flot? - Ja.
Må jeg lige låne din telefon?
Momo? Hvad siger prøverne?
Resultatet af krystallerne er kommet.
- Ferrous mercuric potassium... - Cyanid.
- Behandler man kræft med cyanid? - Det er dig, der er lægen.
Du er betjent.
Cyanid under næsen, falsk journal og jord under neglene? Konklusion?
Nogen har hjulpet hende af dage uden at have dig med i beregningerne.
Alarmberedskab.
- Mød mig på Imperial om en time. - Med lidt grej?
Alt det, du kan få fingre i.
Det er ren juleaften.
- Hvad sker der? - Hvad med en vest eller en trøje?
Vi skal ind på alle etagerne.
Fiorentini. Jeg har bestilt en suite.
Ja, sir. Velkommen til Imperial.
Om forladelse, men er frøkenen myndig?
Det er min datter.
Far!
Tilgiv mig, monsieur.
Stil det ind på værelset.
Tak.
- Den klarede du fint: Min datter. - Jeg havde ikke noget valg.
Han er ikke for kvik, for vi ligner overhovedet ikke hinanden.
Måske lige bortset fra på næsen... en lille smule.
- Vil du have noget at drikke? - Ellers tak.
En lille "sake"?
Senere, måske. Skal du ikke prøve det, vi har købt?
- Skal jeg lave mannequinopvisning? - Ja, gør det.
Jeg har været ude at handle.
Jeg tog alle dine favoritter.
Varmesøgende raketstyr. 400 g stykket. Jeg tog to.
Trykluftsmissiler. Flår et træ op med rode på 50 m afstand.
- Er du sikker på, det er din datter? - Hvad mener du?
Hun ligner dig ikke særlig meget.
Bortset fra på næsen.
En minibazooka fra Korea.
- Stopper en tank på 100 m afstand. - Er der noget diskret til bybrug?
Noget diskret til bybrug, ja.
En klassisk.357 Magnum.
Den sidste nye Uzi. 50 runder i sekundet.
Og fra Rusland en, som skyder med sennepsgas.
Momo...
Fra Argentina med gummikugler. Og så tog jeg nogle granater.
- Jeg tager den her. - Det vidste jeg bare.
- Hvad med nogle granater? - Ikke nu. Jeg må være diskret.
Jeg vil nødig skræmme den lille.
Hvad foregår der?
Min elskede forsvinder. 19 år efter bliver hun myrdet -
- og efterlader mig sin datter og 200 mio. Dollars.
Det står der på pigens konto... nu. Om tre dage er de nok brugt.
Men 200 mio. Dollars...
Vi bliver skygget af nogle tåber i solbriller.
- De er formentlig ude efter pengene. - Men 200 mio. Dollars...
"Der hvor det begyndte, skal det også slutte."
Testamentet var ingen tilfældighed. Miko havde brug for min hjælp.
- Hun efterlod mig nogle spor. - Og 200 mio. Dollars.
Hold nu op. Det er ikke dine, så glem dem.
- Kan du komme ind i Mikos fil? - Ja, via efterretningstjenesten.
Forklaringen ligger i hendes fortid.
Jeg er klar. Jeg skal i byen i aften.
Det er køligt. Du skal da have en anorak på.
- Eller en oilskinsjakke. - Jeg skal ikke fiske. Jeg skal danse.
- Jeg har det altid varmt. Som mor. - Det kan jeg godt huske.
- Det er farligt om aftenen. Ikke? - Det vrimler med voldtægtsforbrydere.
- Hvad? - Ikke hver aften, men...
Alle skal dø. Man kan lige så godt have det sjovt.
Hvis du er så bekymret, så gå dog med mig.
Så kan du spille far. Den rolle kan du jo godt lide.
Granaterne.
Spil i en natklub?
Onkel Hubert og onkel Maurice.
Lad os danse.
Jeg er for gammel, og jeg har ondt i knæene.
Kom nu. For min skyld.
Kryds benene.
FEJL
Jeg er stolt af dig.
- Så er det din tur, Momo. - Nej, nej. Jeg har ondt overalt.
Så én tur, da.
- Hvad siger han? - Han vil spille et spil mod dig.
- Hvor? - Derhenne.
Jeg var lige ved at vinde.
- Hvad sker der? - Forklaring følger.
Start du bare, så jeg kan se, hvordan det fungerer.
Kan vi udsætte vores duel?
- Er der en nødudgang? - Nede for enden.
Rart, at han er tilbage.
Det var ikke for at ødelægge din aften.
- Hvem er du? - Jeg er ikke læge.
Tak. Det har jeg fattet.
Hvem er du? Hvorfor dræbte du alle de mennesker?
Og hvem var de?
Hvorfor var de også bevæbnet?
- Forstod du det? - Jeg skal nok forklare dig det hele.
Tør dine øjne.
Det dér genkender jeg.
Få fat i Mikos fil og ring til laboratoriet og få jordresultaterne.
- Vi mødes på hotellet. - Jeg lever snart i den øse.
Din mor stolede ikke på andre, selvom vi ikke havde set hinanden al den tid.
Hun ville fortælle mig noget. En hemmelighed.
Men hun blev myrdet, før hun kunne fortælle mig det.
Vi bliver skygget. Jeg tror, de er ude efter dig.
Jeg har ikke gjort noget. Hvad vil de mig?
Det ville jeg også gerne vide. Du sagde, at hun boede herinde.
Hun tog mig med derind en enkelt gang for to år siden.
Hun havde glemt noget vigtigt.
Vi tog derhen, men jeg fik ikke lov at komme med ind.
Jeg ventede udenfor.
Da jeg blev ved med at plage om at se hendes lejlighed, -
- gav hun mig en lussing.
Det er den eneste gang, hun har slået mig.
Kan du huske adressen?
- Var din mor altid så zen? - Så ordentlig var hun heller ikke.
Her har været nogen før os.
- Hvorfor har de fjernet møblerne? - De leder efter noget.
Men de kender ikke din mor.
"Anbring aldrig en ting i noget, der kan flyttes."
- Det forstår jeg ikke. - Det kommer du til.
Jeg forstår stadig ikke noget. Hvordan kunne du vide det?
Vi har fået samme træning. Hvad er det?
- Nogle navne og tal. - Nu begynder jeg at forstå.
Det gør jeg ikke.
Min mor overlader mig til en mand, som skyder folk og slår hul i væggen.
Du må stole på mig, Yumi. Mareridtet er snart overstået.
Kom, lad os gå.
Denne gang har de da ladet møblerne stå.
- Hvad ledte de efter? - Det er nok kun for at genere os.
Vi hører snart fra dem igen.
- Skal vi så gå? - Nej, vi sætter os ned og venter.
- De har da ikke lavet "holer". - Hvad for noget?
- Holer. - Huller.
Nej, h-å...
"Hå" som i "håb".
Og så "l" som i løve.
- Ja. Hul. - Hul.
Sådan, ja. Træk vejret ind.
- Hallo? - Velkommen til Japan.
Jeg hedder Takanawa, men det siger Dem nok ikke så meget.
- Intet. - Jeg vil gerne mødes med Dem.
- Med glæde. - Jeg har hørt, at De spiller golf.
- Det får mig til at slappe af. - Også mig.
Så lad os tage et parti. Min vogn venter dernede.
- Hul. - Flot. Jeg skal ud at spille golf.
- Som tingene er lige nu? - Det får mig til at tænke klart.
Og i golf er der... huller.
- Hol. - Vi dropper det.
Vi vil gerne have ryddet op på værelset.
Hubert!
- Er du døv? Jeg har det hele. - Vi har et problem ved indgangen.
Jeg har Mikos fil og laboratorieresultaterne.
Pas på den. Følg efter os på afstand og træd til, hvis noget går galt.
Ikke nu...
Hubert...
Hvordan er det, du står?
Bøj benene. Du er ikke nogen and.
Løft dog armene.
Hold dig til PlayStation, du gamle. Så går det ikke galt med klunkerne.
- Jeg har hørt, at De er god. - Jeg rammer i det mindste bolden.
- Så god, at De er farlig. - Lad os nu ikke overdrive.
Jeg vil gerne have en lille demonstration.
Hvorfor vende tilbage efter alle de år?
- Har De ikke dårlige minder nok? - De bliver altid bedre med årene.
- Var det mon pengene, der trak? - Jeg ved ikke, hvad De taler om.
De 200 mio. Dollars på Deres datters konto.
Far?
- Din lort! Jeg hader dig. - Tag det nu roligt, Yumi.
Din beskidte løgnhals!
Jeg ville sige det, men du var jo så vred på din far.
Skiderik. Du skred fra mig og mor.
Din mor forsvandt fra den ene dag til den anden uden et ord.
Og jeg hørte først om dig i går hos advokaten.
Havde jeg vidst, at jeg havde sådan en pige, ville jeg have fundet jer.
Så var alt det her aldrig sket.
Far...
Min søde pige.
Rørende. Men før I får glæde af genforeningen, vil jeg have min penge.
Pengene står på en spærret konto, indtil hun bliver myndig.
Og det er der ni timer til. Banken åbner kl. 10, -
- og så er Deres datter 20 år. Tillykke.
Øjeblik...
Et svært slag, men når det lykkes...
...slår man to fluer med et slag.
Ingen rører sig! Det er den franske efterretningstjeneste.
Alt vel, Hubert?
Fjenden er neutraliseret. Du kommer 20 sekunder for sent.
Pis... granaten. Jeg har trukket splitten ud.
- Sikke en granat. - Der stod en kasse i bagagerummet.
Nå?
Miko gik på barselsorlov fra ministeriet for 19 år siden.
Hendes fil er forsvundet, men der blev oprettet en ny i forsvarsministeriet.
Hemmelighedsstemplet. Det eneste, jeg kunne skaffe, var...
...nogle billeder.
- Det er jo bare bryllupsbilleder. - Se gommen.
Søn af "yakuza" -boss Takanawa, også kaldet Zebraen på grund af...
- Ar i fjæset. - Kender du ham?
- En golfkammerat. Og? - Femte række til venstre.
- Miko. - Til et mafiabryllup.
- Hun er så retskaffen. - Miko er med i mafiaen.
Alligevel modtager hun for nylig Japans højeste hædersbevisning.
Dobbeltagent.
Hun bliver sat på en hemmelig mission. Hun skal infiltrere "yakuza".
Hun er derfor nødt til at bryde med fortiden.
Hun forlod mig for at tjene sit land.
- Du havde nok gjort det samme. - Sandsynligvis.
Resten er enkelt. Nogle hoveder når at rulle, før hun bliver afsløret.
Hun når at tømme Zebraens konto og efterlade mig spor at gå videre med.
Det er altså helt vildt stærkt.
- Men der mangler en brik. - Hvilken?
Det ved jeg ikke. Hvorfor vente 19 år med at fortælle om min datter?
Da hun opdagede, at hun ikke kunne beskytte hende mere, -
- tilkaldte hun dig for at beskytte hende.
Ja, hun kender sin datter. Hun vidste, at hun ville fyre de 200 millioner af.
- Hvad hedder det her? - Wasabi.
Det smager rigtig godt.
Jorden under hendes negle. Hvor kom den fra?
- Fra Kyoto. - Selvfølgelig.
Det var der, vi erklærede hinanden vores kærlighed. Af sted!
Vi skal nå hen i banken før kl. 10.
"Kære Hubert. Jeg ofrede mit liv for mit land og angrer det i dag."
"Jeg ville gerne have været hos dig, selv om du aldrig rigtig forlod mig."
"Jeg bar dig i mit hjerte og vil altid gøre det."
"Pas på vores datter. Hun er pragtfuld, men lidt ødsel."
"Her er koden til at styre hendes forbrug."
"Der burde være nok til, at du og vores datter kan få et godt liv."
"Jeg håber, at Yumi kan få dig til at glemme de dårlige minder."
"Med tiden bliver alle minder gode. Din hengivne Miko."
- Eksisterer vores team stadig? - Ja, bortset fra dem, der er døde.
Vi får brug for dem.
Kommissær Yasumoto, tak.
- Ønsker De at indsætte eller hæve? - Hæve.
- Kontanter eller en overførsel? - En overførsel.
Til venstre skriver De nummeret på den konto, der skal tømmes, -
- og til højre på den, der skal fyldes. Er De med?
Lausanne? I Schweiz?
- Ja. - Herligt.
- Skynd Dem. Vi har travlt. - Javel, monsieur.
HUBERTS KONTO
- Hvor meget vil De overføre? - Det hele.
- Fra begge konti? - Ja.
- Det skal nok holde ham med ludere. - Hvabehar?
Der er noget at more sig for. 200 mio. Dollars, det er da...
- Værsgo... Er De tyve år? - Ja, i dag.
Glimrende. Så kan hun skrive under.
Skriv under.
Skriv under!
Det var det. Tillykke med fødselsdagen, Yumi.
Giv mig kvitteringen.
- Det er mig, der står for dem. - Han står for kvitteringerne.
Det ville jeg ikke gøre.
Få ham til at fjerne den, ellers kommer du ikke levende ud.
Det gør du heller ikke.
Godt gået. Jeg taber.
Et nederlag gør kun sejren sødere. Hvad forlanger du?
Du kan ikke betale. De 200 mio. Står på min konto nu.
De er smuttet, de 200 mio. Dollars.
Kom, Yumi.
Du har set mig spille golf. Hvad tror du, jeg kan med en.45?
Bed dine mænd smide deres våben fra sig.
Det er overstået nu.
Kom.
Vent på mig.
- Jeg kan ikke tro det... - Kender du Takanawa? Zebraen?
Han ligger derinde. Jeg talte ham og hans folk fra at røve banken.
Hvornår er Deres ferie slut, så vi kan få ryddet op efter Dem?
Det hele er smadret.
Ja? De må have mig undskyldt.
- M. Fiorentini har betalt. - Det var på tide.
200 mio. Euro?
Så meget beskyttelse har jeg ikke brug for.
Det er for at beskytte folk mod dig.
- Det var dejligt at se dig igen. - Næste gang må du besøge mig.
Det vil jeg se frem til. Her.
- Hvad er det? - Wasabi.
Du var så vild med det. På ristet brød om morgenen, måske.
Det var sødt af dig.
- Pas godt på hende. - Det kan du stole på.
Jeg har lige fundet min far og skal allerede skilles fra ham igen.
For to dage siden ville du slå mig ihjel.
Sådan er teenagere. Skifter hele tiden mening og tuder over ingenting.
Jeg har også en lille gave til dig.
Jeg har ikke rigtig nået ud at handle.
Din mors. Jeg har haft den i 20 år. Nu skal du have den.
Det er kun en måned.
Gør skolen færdig, så finder jeg noget atombombe-tapet.
Det bliver den længste måned i mit liv.
Også i mit, Yumi.
Værsgo og god rejse.
- En avis? Champagne? - Jeg vil bare have fred på turen.
Må jeg bede om Deres opmærksomhed? Hvem tilhører disse kufferter?
Åh, nej...
Undertekst: SDI Media Group