-Hei der, solstråle. -Morn, Jen.
-Våken? -Jeg er det nå.
INNKOMMENDE VIDEOMELDING
-Hallo. -Hei.
Så, hva er dagens antrekk?
Jeg har begrenset det til to. Klar?
Er ikke så begeistret for den.
Ok... Så har vi dette tidløse antrekket.
Det kunne jeg låne. Det er trés cute.
-Synes du? -Helt klart. Ok, min tur.
Å, tre ord. Fan-tas-tisk!
-Takk, Jen. -Sees. Du vet hvor.
Som alltid.
Jeg skjønner det ikke, pappa. Om du ikke liker avisen,
hvorfor leser du den hver dag?
Fordi jeg er journalist, Taylor. Jeg er nysgjerrig.
Dessuten er det viktig å følge med på konkurransen.
The Daily Examiner er konkurransen til The New York Times?
-Vanskelig å tro, men det er sant. -Jeg leser den omhyggelig.
Er den sprø, Hilda, slik jeg liker den?
-Som grillbriketter. -Flott. Takk.
Kan du sende baconet?
Skru av fjernlysene før du tvinger meg til å gjøre det for deg.
Kan dere kanskje prøve å gå overens mens jeg er utenbys?
Jeg kan prøve, men min erfaring er at hun ikke kan det.
Jeg kan forsikre deg om at kan ikke og vil ikke er to ulike ting.
-Lex, artikkelen din er i avisen. -Hva?
Æsj, det er et klissete kjærlighetsbilde.
"LÆRERFORENINGEN" - av ALEXANDRA GOLD Miss Dawson og Mr. Walker
Jeg tror det ikke.
Jeg sendte dette til spalten for Junior-journalister for to uker siden,
-og de brukte det faktisk. -Du ble utvalgt. Det er fantastisk.
Å, det er det, vennen. De brukte bildet ditt.
Jeg brukte Taylors digitale spionkamera. Det virker rundt hjørner.
-Hva handler artikkelen om, Lex? -Brukte du kameraet mitt?
Det er bare en artikkel om Miss Dawson og vennskapet hennes med Mr. Walker.
Begge er lærere ved Millington.
Høres ut som smånytt om mennesker.
Ja, definitivt om mennesker.
Sladder.
Hallo? Ja, hun kommer straks.
-Vi feirer når jeg kommer tilbake. -Ok.
Vi kan handle på Madison Avenue. Bare du og jeg.
Høres gøy ut. Jeg bør nok dra.
Hei, mamma, kan du ikke ta med deg Lexy?
Jeg skulle ønske jeg kunne ta med meg alle.
Vel, på tide å dra.
Jeg stoler på at alt vil gå glatt mens jeg er borte.
Gjør det ikke alltid det?
Ha en vellykket tur.
-Ha det, jenter. -Ha det, mamma. Glad i deg.
Oppfør dere på skolen.
Kult.
Ja.
Milde måne.
-Hei, Lexy. -Hei, Lexy.
-Hei.
Hva skjer?
Gratulerer, Lexy. Så spennende. The Daily Examiner!
Mr. Walker og Miss Dawson? Milde måne.
-Hvem visste det? -For en skandale.
-Du stråler, Lexy. -Takk, folkens.
-Hei. -Hei.
-Hei, Lex. -Hei.
Jøye meg, der er Mr. Walker.
Jeg skjønner ikke hva Miss Dawson ser i ham.
Og den grusomme grønne jakka.
Hei, Mr. Walker.
Lexy.
Hei, Jeg sender det på e-post til deg med en gang, Jack.
Takk.
Mr. Walker.
Det er Miss Stern, den kontrollfikserte inntaksoffiseren.
Kan jeg snakke med deg et øyeblikk?
Absolutt, Miss Stern.
Vi sees i timen.
Det var litt av en artikkel.
Du så den?
Ja. Hedda Hopper var ingenting i forhold til deg.
Hedda hvem?
Og du kaller deg skribent. Det burde du vite.
Hun var tidenes mest berømte sladderspaltist.
Jeg er ikke en sladderspaltist.
Jeg gir råd i skoleavisen.
Artikkelen i The Daily Examiner handler om mennesker.
Ja. Så klart.
Så, hva er hemmeligheten din?
Om jeg sa det, hadde det ikke vært hemmelig, hadde det, Gabe?
Hvordan fikk du det bildet av Mr. Walker?
Han vil ikke engang ha bilde av seg selv i årboka.
Du vet hva de sier: "En god journalist er alltid på jobb."
-Hei, Gabe. -Hei, Jennifer.
Ha det, Gabe.
Hvor glad er du for at artikkelen din ble trykket i The Daily Examiner?
-Alle snakker om det. -Jack Downey kritiserte den akkurat.
Selvsagt gjorde han det. Han er misunnelig.
-Tror du det? -Gi deg.
Du tok et fantastisk bilde av den pene siden til læreren din,
så skrev du en rå artikkel om det hemmelige forholdet deres,
og den ble trykket i en stor New York-avis.
Tenk på det. Redaktøren i skoleavisen
blir overgått av en av sine egne ansatte.
-Dette tar livet av ham. -Du har rett, Jen. Takk.
-Hva har man venner for? -Så sant.
Tror du Miss Dawson så bildet?
Jeg vet ikke. Vanskelig å si.
Kan dere følge med her, takk?
Hallo!
Som dere vet er det Karriereuke, og det er en ære
at så mange talentfulle foreldre deltar.
Jeg vil ha deres fulle oppmerksomhet når de er tilstede.
Vår første taler
har arbeidet i CIA i tolv år,
med ti år som offiser innen dekkoperasjoner.
Alle, la oss gi en stor applaus for
Mrs. Sommerville.
Takk, Miss Dawson.
Livet til en offiser i CIA
kan være veldig spennende.
Man får reise verden rundt, utforske ulike kulturer,
møte mange interessante mennesker. Men...
Det er et ensomt liv, fullt av tomme hotellrom
og sene måltider på billige kroer.
Man begynner å savne katten sin.
AVISKONTOR
Jeg kan også skrive en.
Jack, kan du komme og se på disse utkastene?
Jeg tror hjernen min smelter. Kan vi gå hjem snart?
Hva hadde folk på denne skolen gjort uten meg? Hør på dette.
"Kjære Lexy, vennen min og jeg kranglet.
"Vi ble venner igjen, men det slemme hun sa gjør fortsatt vondt.
"Hva skal jeg gjøre? Underskrevet: Lei seg."
Dette er trist. Hva foreskriver du, dr. Gold?
Jeg tror at hun må være ærlig og fortelle hva hun føler.
-Det hadde jeg gjort med deg. -Og jeg med deg.
Så burde hun belønne seg selv for å ha sagt ifra
ved å kjøpe seg en søt liten veske.
Utmerket råd.
Hun kommer til å føle seg bedre snart.
Absolutt.
Ok, alle, tid for det ukentlige møtet vårt.
Først på dagsordenen,
som de fleste av dere allerede vet,
ble Lexy Gold hedret i dag av The Daily Examiner,
som trykket en artikkel og et bilde
hun sendte til seksjonen deres for junior-journalister.
La oss klappe for henne.
-Flott. -Ja.
Redaktøren deres Jack Downey, vil nå si noen få ord.
Vil jeg?
Jeg mener, ja, det vil jeg.
Takk, Mr. Goldblum.
Jeg vil vel bare si at vi alle er stolte
når en av våre klarer å komme seg på en mer synlig plattform.
Spesielt en kollega fra en av våre, vel, mykere nyhetsområder.
Så, gratulerer, Lexy.
I dag The Daily Examiner, i morgen The Post.
-Ja, gratulerer. -Ja.
-Gudinne på fjelltoppen. -Takk, Jen.
Hør, jeg trenger artikkelen din om du vil med i neste utgave.
-Denne historien er gammelt nytt. -Vet du hva, Jack?
Jeg skylder deg takk.
Det var fordi du ikke ville trykke artikkelen min i skoleavisen
at jeg sendte den til The Daily Examiner.
Gertrude, du skremte meg.
Jeg må snakke med deg.
Hva mer er det å si?
Jeg forstår det bare ikke.
Ikke snakk så høyt, greit?
Jeg mente...
Jeg mente aldri å såre deg.
Ja vel? Hva mente du å gjøre?
Hva har forandret seg? Vi hadde så mange planer.
Orlando, jeg elsker deg.
Ok, vel, jeg elsker ikke deg.
Det er det som har forandret seg. Kan du forstå det?
Jeg må vel prøve.
Skulle ønske jeg aldri hadde møtt deg.
Om du tror jeg vil fortsette å gå forbi deg i disse gangene,
tar du veldig feil.
Én av oss må slutte ved Millington,
og jeg kan forsikre deg om at det ikke blir meg.
-Hei, Miss Dawson. -Hei, Lexy.
Hei, du. Klar til å legge deg?
Ja. Jeg måtte bare svare på e-poster til spalten min.
Dagen har ikke nok timer.
Unnskyld at jeg gikk glipp av middag.
Pressekonferansen jeg dekket holdt på lenge.
Ordføreren ba lovgiverne om å øke finansiering
til byskoler, og la oss bare si at det ikke gikk så bra.
Det er greit, pappa. Det høres ganske viktig ut.
Ikke like viktig som deg. Sengetid.
-Og hvordan var dagen din? -Den var grei.
Jeg leste artikkelen din.
Bra jobbet. Den er godt skrevet.
Du har et bra tema.
Jeg ville kalt det hjertevarmende journalistikk.
-Seriøst? -Absolutt.
Pappa, har du noen gang skrevet noe som...
...jeg vet ikke, fikk noe annet til å skje?
Så klart. Det er det journalistikk handler om, og det får du til.
Dette er bra jobbet, Lex, Du burde være stolt.
Jeg er stolt. Veldig stolt. Jeg bare...
Jeg vil skrive harde nyheter, skjønner du? Slik som du gjør.
Man begynner ikke med harde nyheter.
Man jobber seg opp til det. Det var det jeg gjorde.
Hvordan?
La meg se. Jeg jobbet for The Mercury Herald
i annonsene, da jeg fikk opplysninger om noe.
Jeg etterforsket litt på egenhånd og oppdaget
en søppelhaug med giftig avfall like under et lokalt gatekjøkken.
Så jeg fortalte redaktøren om historien og fikk førstesiden.
Etter det ble jeg stabsskribent.
Jøss.
Det er historier overalt, Lex.
Du må bare holde øynene åpne,
og når du får en anelse om noe, undersøk det.
-Jeg tror jeg kan gjøre det. -Jeg vet du kan gjøre det.
Du vil bli forbløffet over hva hardt arbeid,
fantasi og litt flaks kan bringe deg.
-God natt. -Klemmer og kyss, pappa.
Klemmer og kyss, jenta mi.
I eller rundt kjøretøyet.
Som dere kan se bak meg, er kjøretøyet en lys sedan.
Om noen så hva som skjedde...
-Hvordan går det? -Bra. Takk.
THE DAILY EXAMINER - TIDLIG UTGAVE "LÆRER FRAVÆRENDE"
Lexy, vennen, våkne.
Pappa, hvor mye er klokka?
Kjære, jeg har noe å fortelle deg, og det er ikke lett.
Jeg ble akkurat oppringt fra en av redaktørene i avisen,
og visstnok er læreren din, Mr. Walker...
...savnet.
Vent. Hva skjedde?
Vi har ikke så mye informasjon enda,
men de fant bilen hans i elva i dag tidlig.
Herregud. Og Mr. Walker?
Han har ikke blitt funnet enda.
Det er mye spekulasjon, men det ser ikke bra ut.
Dette blir en vanskelig dag for deg, Gjør deg klar,
så skal jeg følge deg til skolen.
Jeg kan ikke tro dette.
Jen! Våkne!
Mr. Walker... Han er savnet.
Han er hva?
Nyheten om Mr. Walkers mystiske forsvinning
sprer seg raskere enn rykter om et salg hos Barney's Warehouse.
Alt jeg vet er at om han satte fot i den giftige elva,
vil han trenge skikkelig eksfoliering fra topp til tå.
Ikke engang fiskene vil bo der.
Jøss, det er mange kameraer her.
Jeg håper de får med seg den bra siden min.
Det eneste bra med å sørge, er at svart alltid er moteriktig.
Jeg vet det. Den som tenkte på det var langt forut for sin tid.
Jeg kan ikke tro all dekningen Mr. Walker får.
Hvem hadde trodd at han var så populær?
Miss Sterns antrekk er til å dø for, bokstavelig talt.
Er det ikke rart at han forsvinner dagen etter artikkelen min?
Ja. Det er veldig synd.
Synd? Det er for rart.
Greit, Lexy, så hva er nyhetene om Mr. Walker?
-Hva? -Kom igjen.
Jeg vet du har innsidehistorien om ham. Hvor er han?
Jeg aner ikke, Gabe, men du begynner å irritere meg.
Vel, som dere alle vet, har vi hatt en krise her på skolen vår.
Mr. Walk...
Mr. Walker...
Uansett, klassene fortsetter for øyeblikket som før.
Den neste gjestetaleren vår er her.
Han eier en liten bedrift
og er en prisvinnende dyreutstopper.
Alle, dette er Mr. Greenblatt.
Stakkars Miss Dawson. Mannen hun elsker er savnet,
og enda verre, i går ba han henne dra dit pepperen gror.
Hun må være fra seg. En dyp massasje
ved Peacock Spa hadde nok vært bra for henne.
Om mulig,
pakk fisken inn i et vått håndkle.
-Deretter... -Unnskyld meg, Miss Dawson.
Er Lexy Gold her?
Jeg?
-Alexandra Gold? -Har jeg gjort noe galt?
Nei. Jeg lurte på om jeg kunne stille noen spørsmål.
Jeg er etterforsker Potter. Sett deg, er du snill.
Hvordan vet jeg at du er en ekte etterforsker?
Jeg forstår at du skriver
en sladrespalte for skoleavisen?
Det er en rådgivningsspalte.
Det virker som du kan ha hatt unikt kjennskap til et forhold
mellom Mr. Walker og Miss Dawson. Stemmer det?
Før jeg fortsetter, vil jeg bare gratulere deg
med artikkelen i gårsdagens Daily Examiner.
-Den var svært imponerende. -Å, så du den?
Å, ja. For et flott bilde. Tok du det?
Ja, det gjorde jeg. Takk.
Vet du, til artikkelen min ble trykket var jeg den eneste
som visste hvor forelsket Mr. Walker og Miss Dawson var.
Vel, jeg sa det til bestevennen min Jennifer.
Og så i går...
-Hva skjedde i går? -Vel, de slo opp.
Faktisk slo han opp med henne. Miss Dawson var veldig lei seg.
-Så du dette? -Vel, de kranglet,
og hun sa at én av dem måtte slutte ved Millington,
og det kom ikke til å være henne.
Hun kan kanskje være til stor hjelp.
Jeg tar kontakt om jeg har flere spørsmål.
Etterforsker Potter,
har noen sagt til deg at du hadde sett bedre ut uten håndtakene?
Nei.
Vel, jeg synes du burde vurdere det.
Det er alt, Miss Gold. Takk for at du tok deg tid.
Gleden var på min side.
Miss Dawson. Jeg er etterforsker Potter.
Sett deg, er du snill.
Fant dere ham?
Nei, ikke enda.
Så hvem tyvlytter du på denne gangen?
Det er en etterforsker der inne med Miss Dawson.
Jeg har det fra mer enn én kilde
at du og Mr. Walker hadde et forhold.
-Stemmer det? -Ja.
Når så du Mr. Walker sist?
I går ettermiddag.
Virket han sint? Var han opprørt?
Han var helt normal.
Virkelig? En av elevene dine sa at du
kranglet med Mr. Walker i går
og truet ham om han ikke sluttet ved denne skolen.
Stemmer det?
Kan du bli med meg til sentrum for flere spørsmål?
Tror jeg bør kontakte advokaten min.
Å, nei. Den etterforskeren tror at Miss Dawson har noe
å gjøre med Mr. Walkers forsvinning, og det er min skyld.
Ikke overdriv.
Hun er hovedmistenkt selv uten den store munnen din.
Det eneste hun er skyldig i er å elske ham.
Det er definitivt en forbrytelse.
Hvorfor kan du ikke bare si det som det er?
Hun truet ham i går. Vi hørte det begge to.
Hun gjorde ikke det. Hun sa at skolen ikke er stor nok for begge.
Dessuten er hun altfor liten til å myrde noen.
Har du aldri hørt om Lizzie Borden, den delikate morderen?
Jeg tror jeg har hørt om Dizzie Borden.
Jeg tror ikke at Miss Dawson drepte Mr. Walker.
Så hvem gjorde det?
Jeg vet ikke. Hvem sa han er drept? Det er ikke noe lik.
De fant bilen hans, men ingen Mr. Walker.
Hva som helst kunne ha skjedd. Han kan ha blitt kidnappet.
Ok, Nancy Drew, jeg tror du har lekt detektiv litt for lenge.
Jeg skal finne ut av dette, Jack Downey,
og det skal bli forsidenyheter. Bare vent.
Du vet ingenting om Mr. Walker.
Jeg er den eneste som kjenner ham, og bryr meg om ham.
Vet du, du har rett.
Selv om det gjør meg vondt, Jack,
synes jeg vi burde slå oss sammen og etterforske dette sammen.
-Hva er vitsen med det? -To hoder er bedre enn ett.
Dessuten, om du hjelper meg, vet jeg vi kan løse denne saken.
Tuller du?
Om du bryr deg om Mr. Walker, har du en merkelig måte å vise det på.
Skal du ikke gjøre noe?
Hvordan kan en så egoistisk person gi meg dårlig samvittighet?
Det er en gave.
Ok, men du må love å ikke si det til noen, greit?
Slapp av. Hvem skal jeg si det til?
-Jeg visste det. -Visste hva?
-At du likte ham. -Gi deg, Jen. Dette er jobb.
Jeg sa til Jack at jeg ringer ham i morgen og sier når vi skal møtes.
Har du nummeret hans? Søtt.
Så, Jen, hva vet du om Jack?
Ikke mye. Jeg er ikke interessert, men det burde du være.
-Hva? -Følg med litt. Han liker deg.
Det er derfor han behandler deg som feilvare fra billigbutikken.
-Takk. -Kom igjen, jeg synes han er litt søt.
Han er høy, mystisk. Din type.
Det er ikke mulig, Jen. Jeg har ingen type.
Hei, pappa.
Hei, vennen. Hvordan var skolen?
Ok.
Har du hørt noe nytt om Mr. Walker?
De forteller oss ikke noe på skolen.
Jeg hørte at de sendte flere dykkere for å undersøke
området der de fant bilen hans,
men jeg tror ikke de finner mye. Det er sterke strømninger i området.
Om du dekket denne historien, hvor hadde du begynt?
En god journalist begynner alltid
ved å lete etter informasjon i personens bakgrunn.
Hva slags informasjon?
Hva som helst som virker uvanlig,
for noen ganger når du samler mange fakta,
-fører det til svar. -Det høres ut som detektivarbeid.
Gode journalister er som detektiver. Men de kan ikke bare høre på politiet.
De må etterforske selv.
-Ja. Det gir mening. -Nei, vent nå litt.
Jeg ser du tenker.
Mr. Walkers forsvinning er ikke smånytt, Lexy.
Det er en alvorlig sak.
Som betyr at jeg ikke vil du skal bli innblandet.
Gi deg, pappa. Jeg var bare nysgjerrig.
Ta det rolig. Hakuna Matata.
INGEN ADGANG - FARE - ADGANG FORBUDT PRIVAT EIENDOM
-Hvem er det? -Hvem tror du?
Vær snill eller fjern deg.
Kan jeg være så snill å få komme inn?
Hva vil du?
Egentlig ingenting. Jeg bare tenkte at siden mamma er borte,
burde jeg se hvordan du har det. Siden jeg bryr meg.
-Tror du jeg er helt idiot? -Vel, faktisk...
Jeg liker det du har gjort med rommet.
Men hva er alt dette skrotet?
Det er ikke skrot. Det er viktig.
Er dette viktig?
Det er et apparat for sniklytting.
Det betyr hemmelig.
Lytt her. Stikk den i øret ditt.
Kult, eller? Dette er favoritten min. En walkie-talkie til håndleddet.
Du trenger den til håndfri kommunikasjon.
Hvor får du tak i alt dette?
-Spionbutikken på hjørnet. -Aldri hørt om den.
Den er like over gata fra der mamma tar pilates.
SPØR VÅRE ANSATTE TOPPHEMMELIG
Dette er fantastisk.
Se, tullebukken.
Hei, det er kult. Hvordan fant du ut det?
Den teite søsteren min har en sånn hjemme.
Trenger dere hjelp?
Ja. Vi leter etter spionutstyr.
Dere har kommet til riktig sted. Kom hit. La meg vise dere noe.
Briller med baksyn. Kult.
Hva er dette?
Jeg var i nabolaget og tenkte jeg skulle stikke innom.
-Hva gjør han her? -Hvem?
Ham?
Ja, nettopp.
Det er faktisk en god grunn...
Hør, Lexy. Det er bare et spørsmål om tid
før Dan Rather og Diane Sawyer dukker opp for å dekke
Mr. Walkers forsvinning, men... Jeg vil ha den eksklusive historien.
Skal du ha historien? Den er min.
Hei, hva skjer? Hva gjør de her?
Ja, hva gjør dere her?
Om omtrent to sekunder vil dere begge tilbe meg.
Klar? Gabe bor over gata fra Miss Dawson.
Og poenget ditt er?
Om vi overvåker henne noen dager
og det ikke skjer noe mistenkelig,
kan vi kanskje renvaske henne.
Ja, eller bevise at hun hadde noe å gjøre med forsvinningen.
Nettopp.
Kult kamera.
DIGITALT OVERVÅKINGSKAMERA
Føl dere som hjemme, folkens.
Jeg skal hente menyboka, så vi kan bestille lunsj.
Så det er slik den andre halvdelen lever.
Ok, så hva nå, Lex?
Oppdraget vårt er å identifisere mistenkelig aktivitet
eller spor som kan si oss hva som skjedde med Mr. Walker.
Greit.
Selv om vi har dette utstyret,
kan ingenting erstatte øyne, ører og intuisjon.
Det stemmer. Jeg synes vi bør dele og erobre.
God idé. Jeg foreslår at Jennifer og jeg leter etter spor hos Walker
mens dere to drar til Gabe og overvåker Dawsons sted.
-Har du Walkers adresse? -Ja, det er i Carroll Gardens.
Det er i Brooklyn.
Brooklyn? Jeg drar ikke helt til Brooklyn.
Jennifer, en flink spion stiller ikke spørsmål ved oppdraget.
Hva så? Jeg er ikke en flink spion. Jeg overlever.
Jeg blir visst med deg.
Jeg var redd for det.
-Hva gjør du? -Hva ser det ut som jeg gjør?
Bestiller en bil.
Er du gal? Den store kampen er i kveld. Trafikken blir grusom.
Dessuten, om vi dukker opp i en enorm rikingbil,
kommer vi til å skille oss veldig ut.
T-banen er eneste mulighet.
Pokker! Du fikk meg til å slå feil nummer.
Ja. Jeg fikk deg til å slå feil nummer.
Du har aldri brukt t-banen før, har du?
Tull! Selvsagt har jeg det. Jeg tar den hele tiden.
Så la oss dra.
Lexy!
68 Street Hunter College 64 Sent på kvelden
Jen, kom opp.
Dette er ikke en bildemulighet.
Ok, kom igjen.
Vent, jeg justerer bare det tekniske.
Greit.
Ok.
Dette er litt av et bibliotek.
Ja, det er livstidssamlingen min.
"Gabes fødsel"?
Mener du at du har det på video?
Ja, faktisk. Jeg var veldig ung da pappa fikk meg til å begynne,
-og jeg har tatt opp ting siden. -Imponerende.
Ok.
Alt er klart.
-Og... Opptak. -Dette er så spennende.
Kanskje hun ikke er hjemme.
Ja, du...
Du må bare vente, og... Ja.
Carroll stasjon
Ja, jeg klarte det. Gleder meg til å si det til Jennifer.
Så interessant.
Så festlig. Hvem kunne visst det?
Ok. Det er denne veien.
Faktisk er det denne veien.
Unnskyld meg, men ser du dette papirstykket i hendene mine?
Det kalles et kart, og i følge det,
-er Mr. Walkers hus den veien. -Ja.
Vel, for det første...
Her. Og for det andre: Det er den veien.
Jeg har vært der før.
Se! Hun er hjemme.
Jeg elsker denne treningsvideoen!
Er du sprø? Kanskje hun er en morder.
Jeg føler meg som en utstillingsdukke.
Du mener som en treskalle på utstilling.
Unnskyld oss, sir.
Så ikke jakken til den mannen ut som den
Mr. Walker pleide å bruke?
Jeg vet ikke. Jeg la ikke merke til den.
Jeg er sikker på at det var Mr. Walkers jakke.
Hvor mange av de grusomme grønne tingene kan finnes i én by?
Ja, i begynnelsen av skoleåret
kom jeg hit for å hente Mr. Walkers gamle PC. Han ga den til meg.
Det er her.
Ok, ringer deg senere.
-Jøss! Se! -Det er Miss Stern.
Overraskende at hun ikke blør neseblod
fra å være sør for 14th Street.
Pussig, du blør ikke neseblod.
Hva gjør Miss Stern hos Mr. Walker?
Vent litt. Jeg så dem
ha en merkelig samtale dagen før han forsvant.
-Ja? -Vel, det er litt mistenkelig.
Hvordan er det mistenkelig?
Jeg vet ikke. Jeg bare sier det.
La oss undersøke Mr. Walkers hus.
Burde vi gå inn?
Vi kom helt hit, gjorde vi ikke?
Det er som om han akkurat var her.
Jeg liker virkelig denne detektivgreia.
Jeg tror jeg kunne blitt ganske flink til det.
Ok, jeg er redd. La oss dra.
Hei, vi kom akkurat. La oss se oss rundt litt.
Ja vel.
Se på dette. "NP".
Jeg lurer på hva det står for.
Gabe, se!
Hvem er det?
Mr. Goldblum?
Etterforsker Meany.
Og dere to er på privat eiendom.
Vet dere at det er ulovlig?
-Nei. Nei, sir. -Nei. Selvsagt ikke.
Det er det. Hvem er dere, og hva gjør dere her?
Jeg er Lexy Gold og dette er Jack Downey.
Vi er Mr. Walkers elever.
Lever han, sir?
Det er... politisaker,
men om dere vet noe om forsvinningen,
foreslår jeg at dere sier det nå.
Vi vet ingenting, sir.
Er dere helt sikre på det?
Selvsagt er vi det.
Vet du hvor mye klokka er?
Ja, den er halv fire.
Hvor lenge har du gjort dette? Du vet, politiarbeide?
Sa du at klokka er halv fire? For vi er sene til middag.
Det er litt tidlig for middag, er det ikke, Jack?
Visste du at det er bedre å spise store måltider tidlig på dagen?
-Det er bra for fordøyelsen. -Nei, jeg visste ikke det.
Så, vi må helt til andre siden av byen...
Vi må dra.
Vi sees vel, etterforsker.
Ja. Så, vi må dra. Ha det.
Har du gått fra vettet?
Jeg har aldri sett den siden av deg. Du er redd, er du ikke?
Jeg er ikke redd. Jeg ville ikke irritere etterforskeren. Han var rar.
-Fordi han ikke var etterforsker. -Hva? Hvordan vet du det?
Fordi en etterforsker i New York aldri hadde hatt råd til
en platinaklokke, en Pamoni-dress og alligatorstøvler.
En privatdetektiv kan ha rike klienter
og haugevis med penger, spesielt i New York.
Kanskje, kanskje ikke.
Hvordan så du forresten at det var en Pamoni-dress så langt unna?
Tro meg, jeg ser en forfalskning fra halvannen kilometer.
Og den var ekte. Samme med klokka. Det beste.
Platinarem med 18-karat pynt og perlemorskiver
som lar deg se tiden i to tidssoner samtidig.
Det er utrolig moteriktig. Bare kall det New York-sansen min.
Hvem hadde trodd at den ekstreme materialismen din
-kunne være nyttig? -Jeg tar det som en kompliment.
Tror du Miss Stern og han Meany-fyren
jobber sammen på et vis?
Jeg vet ikke, men la oss undersøke ham.
God idé. Vi drar til meg.
Næh, vi drar til meg. Det er her.
Bor du i Brooklyn? Hvorfor sa du ikke det?
Ingen spurte. Alle antar at om man går på Millington,
har man portvakt, sommerhus og alt det der.
Vi har ikke noe av det. Jeg har stipend.
Seriøst?
Hei, Mrs. Jenrette.
-Hei, Jack. -Ja, seriøst.
Brooklyn er ikke fancy som Upper East Side, ok?
Jeg liker det her. Alle er kule.
Tipper du ikke kjenner naboene dine, ikke sant?
Vi har ikke naboer, for vi eier hele etasjen.
Men jeg møtte de under oss da jeg overfylte badekaret en gang.
Ja. Overfylte badekaret. Kom.
Hei, mamma, jeg er hjemme!
Hallo.
Hva gjør moren din hjemme midt på dagen?
Hun er sykepleier på akuttmottaket.
Hun jobber nattevakt. Hun har fri om dagene.
Jasså?
Noe lukter fantastisk.
Ja, hun er flink til å lage mat.
-Lager hun mat? -Ja. Kom.
-Hallo. -Hei, mamma.
Dette er vennen min Lexy fra skolen.
Hei, Lexy. Hyggelig å møte deg.
Deg også, Mrs. Downey.
Jeg er litt forsinket, Jack. Kan du ta oppvasken senere?
Så klart, mamma.
Lyst på sitronkake?
-Dette er nydelig. -Takk.
Så, hva jobber dere med?
-Det er bare et... -Skoleprosjekt.
Et skoleprosjekt. Ja. Så vi går opp.
Å, greit.
-Ok. -Hyggelig å møte deg, Lexy.
Deg også.
Det er broren min.
-Har du en bror? -Ja, det er Todd.
-Bor han her? -Næh.
-Hvor er han? -Han er i marinen.
Å, jasså?
Ja. Han er stasjonert på Hawaii.
Det er så vidunderlig der. Grand Makiki er helt fantastisk.
Jeg fikk tidenes beste ansiktsbehandling sist jeg var der.
Hva er favorittøya di?
Vet ikke. Jeg har aldri vært på Hawaii.
Todd og jeg pleide å dele dette rommet før han flyttet.
-Du savner ham sikkert. -Ja, det gjør jeg.
Så hvor er faren din?
Han døde for et par år siden.
Å nei. Så leit, Jack.
Nei, det er greit. Han var syk lenge,
men vi tok godt vare på ham.
Det må ha vært vanskelig.
Det var egentlig greit.
Jeg var glad i faren min.
Ja, la oss undersøke Meany?
Her.
Så, hva er alle disse trofeene for?
Jeg liker å bowle.
Jeg har hørt at du må bruke sko andre folk har brukt.
Vel, ekte bowlere har sine egne sko.
Jeg er ikke sikker, men jeg tror de har egne sokker og undertøy også.
Men det er de veldig flinke bowlerne.
Er det datamaskinen Mr. Walker ga deg?
Jeg ser hvorfor. Den er eldgammel.
New York Oversikt over privatdetektiver
Det ser ut som en Charles Meany har tillatelse
til å være privatdetektiv i staten New York.
Det kan være mer enn én Charles Meany,
eller kanskje han lyver.
Eller dette kan være den Charles Meany vi møtte i dag.
Det kan være.
1 NY MELDING
-Det er ikke mulig. -Hva er ikke mulig?
Jeg har en e-post.
Å, det er en overraskelse, men du må da ha noen venner.
Hvem er den fra?
Den er fra Mr. Walker.
Hva? Vent litt. Hva er det?
Det er anbefalingsbrevet han lovet meg
for å fornye stipendet mitt.
Dette er rart. Selve brevet er datert for fire dager siden,
men det ble ikke sendt før i går.
Hvordan kan en død mann sende e-post?
-Lexy, jeg kom på noe. -Hva?
-Vel, dette var Mr. Walkers PC. -Ja.
SYSTEMINFO - DETTE PRODUKTET ER LISENSIERT TIL: NICHOLAS PETROSSIAN
Se på dette. "Nicholas Petrossian." NP.
Bokstavene på kofferten hos Mr. Walker.
Lexy ber oss møte henne hjemme hos seg.
Det begynte å bli gøy å se på Miss Dawson.
Best jeg lar kameraet gå, så vi kan sjekke det senere.
Se om noe skjer.
Så Mr. Walkers ekte navn er Nicholas Petrossian?
Kan jo forstå at han endret et slikt navn.
-Tror du jeg kan endre navnet mitt? -Klart, hvorfor ikke?
Ok folkens, la oss gå over dagens utviklinger.
Vi så Miss Stern dra fra Mr. Walker...
Jeg mener, Petrossians leilighet i Brooklyn,
der en tvilsom detektiv påstod å "jobbe med saken".
Mr. Goldblum dro fra Miss Dawsons leilighet.
Og en hjemløs fyr i Brooklyn hadde på Mr. Walkers jakke.
Så merkelig. Hva hadde Miss Stern på seg?
Det var vanskelig å se.
Unnskyld meg. Hvem bryr seg?
-Kan vi fortsette? -Samme det.
-Sett i gang. -Ok.
Vi vet ikke hvorfor Miss Stern var hos Mr. Walker.
La oss ikke glemme at hun kranglet med ham før han forsvant.
-Ja. -Skikkelig ugler i mosen.
Nettopp, Jen. Nå, denne detektiven, det var...
Hva var galt med ham?
Egentlig ingenting. Han var bare nifs,
og han kledte seg altfor pent til å være detektiv.
Cameron Diaz kledte seg temmelig pent i Charlie's Angels.
Jen...
Ok. Det ser ut til at Mr. Goldblum på et vis...
...har noe med Miss Dawson å gjøre?
Men Mr. Walker knuste hjertet hennes i går.
-Og så truet hun ham. -Er det ikke saftig?
Kanskje Mr. Goldblum og Dawson jobbet sammen for å bli kvitt Walker.
Men hva er motivet? Bare fordi han var hos Dawson...
Med armen rundt henne.
Han var sjalu.
Hvordan forklarer vi den hjemløse fyren?
Jeg vet ikke, men det kan ikke finnes mer enn én
grusom australsk jakke som det i New York.
Kanskje fyren bare fant den.
-Aldri. -Hva har du her, Jack?
Jeg søkte på navnet Nicholas Petrossian,
og dette dukket opp i The Arizona Dispatch.
"Nicholas Petrossian, bankarbeider, forsvinner på mystisk vis,
"og det finnes bevis som antyder at han kan være død.
"Han ble nylig tiltalt for svindel og underslag."
"Petrossian overleves av moren som bor i Brighton Beach."
Jeg synes vi skal besøke henne.
Klart. Jeg skal finne adressen hennes.
Du skulle sett antrekket mitt. Det var så søtt at alle stirret.
Jeg hadde på meg søte, svarte piratbukser
og en t-skjorte med leopardmønster, og sko...
Kanskje jeg har undervurdert Jack.
Det er mer ved ham enn jeg trodde.
Det må være vanskelig for ham å gå på skole så langt hjemmefra.
Og med broren borte og faren...
Vet ikke hva jeg hadde gjort uten pappa. Men moren hans er snill.
Jeg hadde kalt dem klassiske Mary-Janes, med tykke såler,
borrelås og firkanttå. Typisk Prada-kopi.
Han ser alltid ut til å være alene. Jeg lurer på hvem bestevennen hans er.
Jeg liker å være sammen med Jack.
Herregud! Hva er det jeg sier?
-Jeg har den. -Hva?
Adressen til Mrs. Petrossian.
Mener du det? Hvordan fikk du til det?
Jeg brukte litt sunn fornuft fra Brooklyn. Telefonkatalogen.
-Aldri. -Jo da.
Ja, hun var på de hvite sidene.
Jeg synes vi burde dra etter skolen.
-Ok. -Greit.
-Jeg visste det. -Hva?
Gi deg, Jen. Dette er arbeid.
-Du mener det virker. -Hva virker?
Du liker Jack. Kan du ikke bare innrømme det?
Det er der borte.
Så søtt! De har en ønskebrønn.
Hei. Beklager å bry deg, frue.
Vi leter etter moren til en Nicholas Petrossian.
Det er ingen her som heter det.
Det er ikke et navn man glemmer. Kanskje om du tenker...
Beklager.
-Slipp dem inn. -Hva går det av deg?
-De er ok, mamma. -Ikke gjør dette.
Mr. Walker!
Kom igjen.
Har dere lyst på noe? Ålen er fantastisk.
Veldig fersk. Den svømte rundt i morges.
Nei, takk.
Jeg har akkurat spist.
Ok.
Ja.
Det er et flott anheng du har der.
Ja? Vel, takk.
Jeg fant den for årevis siden i en skrotsjappe utenfor Reno.
Kjøpte den med småmynter jeg vant på spilleautomatene.
Jeg kan ikke tro at du lever, Mr. Walker.
Vi trodde det verste hadde skjedd.
Ja, hva skjer, Mr. Walker?
Det er komplisert.
Jeg prøvde å få ham til å la være,
men han er like sta som faren hans var.
Ikke få meg til å begynne.
-Takk, mamma. -Ja.
Vil du fortelle oss om svindelen og underslaget
du ble tiltalt for i 1987? Vi oppdaget det.
Jeg burde ikke være overrasket. Dere har alltid gjort leksene deres.
Men jeg er ikke skyldig. Jeg ble lurt.
Det kan du si igjen.
På 80-tallet var jeg en ung, ivrig bankarbeider i Arizona,
som jobbet hardt og prøvde å klore meg oppover firmastigen.
Jeg hadde akkurat fått en stor, viktig konto,
og alle begynte å legge merke til meg, spesielt Granville.
Jeg følte meg fantastisk.
Herrer!
Hvem er Granville?
Han var sjefen min.
Jeg likte aldri den mannen.
Vær så snill, mor.
Toppers!
Vel, det varte ikke lenge uansett.
Ikke lenge etter
stjal noen ti millioner dollar fra den kontoen
og satte det inn på en utenlandsk konto i mitt navn.
Jeg fikk skylden for tyveriet.
Hvorfor tok du det ikke ut og ga det til politiet?
Jeg prøvde å gjøre det, men kontoen var tom.
Og du fant aldri ut hvem som gjorde det?
Nei. Det var mange som hadde tilgang til kontoen.
Hva med pengene? Vet du hvor det ble av dem?
Aner ikke. Skulle ønske jeg visste det.
Hvordan kan ti millioner dollar bare forsvinne?
Jeg visste at politiet ville komme snart, så jeg rømte,
men noen kom etter meg og forfulgte meg i månedsvis,
la igjen truende beskjeder,
beskyldte meg for å ha ranet den utenlandske kontoen.
En dag skal personen som gjorde dette
få en runde kjeft av meg.
Han vil angre på at han ble født.
Det var et mareritt.
Jeg måtte gjøre noe drastisk, så jeg latet som jeg døde
for å bli kvitt forfølgeren.
Nicholas Petrossian var kaputt.
Og du skapte et nytt deg.
Ja. Orlando Walker var en lærer
som døde året før jeg flyttet til byen.
Da jeg tok identiteten hans, ble jeg lærer også.
Og jeg elsket det. Og jeg slo meg til rette i det nye livet og...
Alt ble normalt igjen.
-Så møtte jeg Miss Dawson. -Hun er råkul.
-Eggesalat? -Pumpernikkel.
Favoritten min!
Jeg falt hodestups. Og alt var flott
til Lexys artikkel dukket opp i avisen.
Milde himmel. Virker som du ble funnet på grunn av bildet mitt.
Unnskyld, Mr. Walker. Jeg mente ikke å skade deg.
Jeg vet det, Lexy.
Uansett, den ettermiddagen fulgte noen etter meg.
Og da jeg kom hjem, fant jeg denne lappen.
Det hadde regnet og blekket rant,
så det er vanskelig å lese.
"Jeg vet hvem du er.
"Under palm...
"Lobby ved... Hotell, Lørdag... Klokken 14.
"Du skal betale. Om du ikke betaler, vil kjæresten din det."
Du blir utpresset, Mr. Walker.
Det ser ut til at du skal dra til et hotell på lørdag klokken 14.
Om du ikke gjør det, kan noe skje med Miss Dawson.
Og jeg må finne ut hvilket hotell det er.
-Vet du hvem som skrev denne lappen? -Den som ga meg skylden den gangen.
Vi kan ikke anta at noen er uskyldig før vi har funnet denne personen.
Så om vi finner ut hvilken lobby vi skal møtes i,
-kan vi finne personen. -Ja, og jeg må være der
slik at Miss Dawson ikke skades.
Vel, Mr. Walker, du må vise deg før eller senere.
Om du ikke gjør det, hvordan kan du gifte deg med Miss Dawson?
-Jeg vil gjerne gifte meg med henne. -Det er så søtt!
Vi må finne ut hvilket hotell det er,
så kan vi bruke deg som åte.
Hva gjør du her?
Jeg bor her, din nerd. Jeg mener, kan jeg få snakke med deg?
Spenningen tar livet av meg. Hva er det du vil?
Siden jeg er så snill, har jeg bestemt meg for å fortelle deg det.
Kom igjen.
Noe på disken?
Bare luft.
La oss sette i gang.
"Jeg vet hvem du er. Møt meg under palmen i lobbyen
"på Fairmark hotell, lørdag klokken 14."
-Fairmark! -Å, ja!
-Unger, er dere der? -Pappa!
Hei, hva skjer?
-Hei, pappa. -Mr. Gold.
Hva holder dere på med?
-Bare lærer noen dansetrinn. -Ja.
Det er trinn-ball-skift, Taylor, ikke skift-ball-trinn.
-Du er så dum. -Jeg vet du er det.
Vel, jeg skal gå
og forberede meg på morgendagens jobb.
-Ha det, pappa! -Glad i deg.
La oss få tak i Mr. Walker.
Nå må vi bare overvåke Fairmark klokken 14 i morgen.
Hei, pappa. Ha det, pappa.
-Vent, vennen. -Hva skjer?
Det har vært noen urovekkende utviklinger angående Mr. Walker.
"Politiet kunngjorde i dag at den savnede læreren
"Orlando Walker, kan være en etterlyst svindler, i skjul siden 1987.
"En talsmann for politiet sier
"at Walker kan bli fengslet i mange år om han dømmes.
"En vesentlig belønning gis for informasjon
"om hvor Mr. Walker holder til."
-Milde himmel. -Beklager, vennen.
Man kan ikke alltid dømme noen fra utsiden.
Står det om noen vet hvor han er?
Nei. Han er visstnok fortsatt savnet.
Flott! Jeg mener, jeg er sen. Jeg må dra, pappa.
-Ha en fin dag. Ha det, Gilda! -Ha det, kjære!
-Lexy! -Ja?
Jeg tenkte du kunne trenge disse walkie-talkiene.
Jeg skaffet noen ekstra.
Det er en god idé, men er du sikker?
Du trenger dem kanskje.
Takk.
Lykke til.
Vet du, kanskje jeg beholder deg.
Ha det.
Ok. Er du klar?
HOTELLARRANGEMENTER - KENNEDY-ROMMET KONFERANSE OM HJEMLØSHET
Jeg tror de ungene pønsker på noe.
Det ser ganske bra ut der borte.
Kom igjen, Gabe.
Klokken er 14! Er det ikke spennende? Klokken er 14!
Ok, folkens. Stillinger.
Nei, ikke Miss Dawson. Jeg ba henne ligge lavt,
men hun skjønte det nok ikke.
Nei. Ikke gjør det, Mr. Walker.
Det er Mr. Goldblum!
Hva?
Eller ikke.
Det er han hjemløse fyren med jakken til Mr. Walker.
Og se! Mrs. P?
Det er Miss Stern!
Skal hun møte Mr. Goldblum?
Jeg er forvirret.
Er vi på et TV-program med skjult kamera?
Lexy.
Jeg bryr meg ikke hva premien er. Dette er for sprøtt.
-Lexy! -Hva?
Meany!
Petrossian.
Granville. Jeg...
Jeg kan ikke tro at det er deg. Hvorfor gjorde du dette mot meg?
Jeg var din beste ansatte, den råeste avtale-skaperen.
Jeg trodde aldri du var død.
Du ødela livet mitt. Jeg er så og si død.
Jeg må si at til død å være,
ser du ut til å ha det hyggelig.
Ja. Nyter livet mitt på rømmen. Du lurte meg.
Selvsagt gjorde jeg det.
Du er så lettlurt.
Hva med å gjøre det lett for deg og...
Gi meg dem?
Jeg har ikke pengene.
Selvsagt har du ikke pengene, din idiot. Bare...
Bare gi meg det som tilhører meg.
Ikke gjør det, Mr. Walker.
Bare fang ham.
For å bli kvitt deg, gir jeg deg... halvparten med en gang.
Halvparten.
Halvparten?
Hva snakker du om, din idiot?
Hvem sendte deg?
-Går det bra? -Ja. Det er bare ankelen min.
Ikke la ham slippe unna!
Ok. Dere to går opp, så går Jack og jeg ned.
Hva i...
Der er han. Kom igjen!
Se opp!
La oss komme oss ut herfra!
Jack! Jeg sitter fast!
Jack!
Kom igjen!
Takk, Jack.
Kom igjen.
Hvilken vei skal vi gå?
DAMER FAIRMARK HOTELL OG SPA
Vent her, Jack.
Hallo?
Jøss. Miss Dawson! Går det bra med deg?
Snakker om motekrise.
Jeg mottar en eksklusiv invitasjon
til en gratis spa-dag, og dette skjer.
Hva i alle dager skjer her?
Hva gjør du her?
Det er en lang historie.
-Men Mr. Walker lever. -Hva?
Du kommer til å gå fra vettet når du hører detaljene,
men de må vente.
Akkurat nå må vi til 86 Granville.
Det var han som sendte denne eksklusive invitasjonen.
Miss Dawson.
Tilgi meg for at jeg spyler deg slik, men jeg må dra.
Går det bra?
Damer og herrer, stille, takk.
Kan jeg få oppmerksomheten deres?
Takk.
Det gleder meg å introdusere noen
som har tilbragt de siste fire ukene
i dekke som en hjemløs mann i Brooklyns gater.
Han er her i dag for å fortelle oss historien sin.
Damer og herrer, byrådsmedlem Gary Eikare!
Flott, Gary!
Jeg er stolt
av å stå foran dere i dag som en mann
med en liten innsikt i fattigdommen på gatene våre.
Ser dere denne gamle jakken?
For noen er en jakke bare tilbehør,
en moteting.
For andre er en jakke
en type ly.
En måte å overleve på.
Denne triste gamle jakken
er så og si det eneste godheten
jeg opplevde den siste måneden.
En mann tok den bokstavelig talt av seg... For å holde meg varm.
Bra gjort!
Den filla, en type ly? Tenkte aldri på det slik.
Det er en første gang for alt.
Hei, kom igjen.
Lexy.
-Frue. -Skaff meg en kald øl, gutt.
Med en gang.
-Mr. Walker! -Har du sett Miss Dawson?
Hun er der.
Hallo!
Er de ikke fantastiske?
Vi mistet ham.
-Hva? -Hva skjer her?
Hei. Vi drikker bare te med bestemoren vår.
Kom igjen, folkens.
Bestemor! Har du lyst på en napoleonskake?
Takk, vennen.
Hei.
Han kan ikke ha kommet seg langt.
Vær rolige, alle sammen.
Vent. Jeg har en idé.
Jack, han er der.
Fort! Ta ham!
Hva er dette? Hold fast i veskene deres, damer.
Frys!
Granville Falco, utkledd som etterforsker Meany.
Hva slags alias er det?
Han var litt av en slemming.
Vi får se hvor slem han er i fengsel.
Det ser ut til at Miss Stern likte Mr. Walker,
og ble litt sjalu på Miss Dawson
da hun så bildet i avisen. Hun snuste rundt hos ham
for å se om han hadde forsvunnet bare for å unngå henne.
Samtidig ble Mr. Goldblum avvist av Miss Dawson.
Men som dere kan se, oppdaget han Miss Stern, og voilà.
Det gikk bra til slutt.
Kjære vene. Mr. Walkers mamma.
Er de ikke søte sammen?
VI har bare et bittelite problem angående Mr. Walkers fremtid.
Jeg tviler på at Miss Dawson vil gifte seg i et fengselskapell.
Jeg må si at etterforsker Potter ser mye bedre ut uten håndtakene.
Og sist, men ikke minst, pappa.
Pappa?
Jeg har ventet på dette øyeblikket i årevis!
Jeg har hatt to nyresteiner og isjias
mens jeg ventet på å se deg i håndjern.
Jeg hadde hatt barnebarn nå om det ikke var for deg.
Du er arrestert for å late som du var en betjent,
og føderale tiltaler for underslag og svindel.
Vel fortjent.
-En gang skal jeg ta deg, Petrossian. -Sir, jeg må arrestere deg også.
Du er etterlyst for det samme som kompisen din her.
Men det er den skyldige. Han lurte Mr. Walker.
Pengene forsvant fra den sveitsiske kontoen hans.
Om du er uskyldig, Mr. Petrossian, hva skjedde med pengene?
-Skulle ønske jeg visste det. -Å, vennen.
Mrs. Petrossian, hvor fikk du den grusom...
...jeg mener den ekstremt unike humlebrosjen?
Miss Gold, det passer da ikke nå.
Unnskyld, men dette er veldig viktig.
Denne? La meg se.
Jeg har hatt den siden Reagan var president.
Jeg fant den faktisk.
Jeg hadde gått til banken for å møte sønnen min for lunsj.
Det var en papirpose på gulvet, så jeg tok den opp.
I den fant jeg det mest utsøkte smykket
jeg noensinne hadde sett.
Jeg sier det, det hadde kostet 25 dollar på loppemarked.
Se hva jeg fant.
Vi regnet med at den tilhørte noen i banken.
Men dagen etter var den stakkars sønnen min på rømmen.
Jeg hadde aldri mulighet til å finne eieren.
Tilhører noen?
Se alle på denne veldig sjeldne kanari-diamanten.
Den er så sjelden at det finnes færre
enn tretti verifiserte kanari-diamanter i verden.
Med den klare fargen, unike formen og perfekte tilstanden,
er den antagelig verdt rundt...
Ti millioner.
Dette er vidunderlig.
Jeg tror at Meany... Granville...
Tok pengene fra den sveitsiske kontoen.
Han satt dem inn der så han kunne ta dem ut.
Så kjøpte han diamanten for å gjemme pengene.
Jeg trodde du stjal den, Petrossian.
Jeg skulle ta den til en bankboks,
og så var den borte.
-Gi den tilbake til meg! -Få ham ut herfra.
Gi den tilbake! Den er min!
Dette er ikke rettferdig!
Gi den tilbake! Min!
Du er et geni, Lexy.
I hvilken del av hjernen lagrer du denne informasjonen?
Nipsavdelingen.
THE DAILY EXAMINER INGEN VIKAR FOR SAVNET LÆRER
Har du sett morgenavisen?
Ja.
Du fikk forsiden.
Det er ditt navn.
Ja. Jeg tror det knapt.
Kanskje du burde være en av talerne mine på karrieredagen.
Som journalist.
Kanskje til og med som etterforsker.
Vel, faren min sier at de på en måte er det samme.
Orlando og jeg vil takke deg.
Politiet har avsluttet etterforskningen,
og han er fri nå.
Det er vidunderlig.
Miss Dawson, jeg mener, jeg fulgte bare pappas råd.
Du vil bli imponert over hva hardt arbeid, fantasi
og litt flaks kan gi deg.
Kanskje vi burde invitere faren din som taler.
Ja, det er en flott idé.
Jeg må gå.
Jeg skal møte Orlando. Han vil spørre meg om noe.
Ok. Sees senere. Ha det.
Kjære vene!
Hei.
Hei. Heisann.
Takk.
Jeg får barnebarn!
Liker dalmatiner-stilen til Mrs. P.
Å, ja. Den gir logring.
Skal hun også på bryllupsreise?
Ha det, alle! Takk!
Ha det! Farvel! Takk!
Hei, Gabe. Beklager at Diane sendte historien før deg.
Det går bra. Jeg ble innkalt til Geraldo.
Så, si meg, hva er hemmeligheten din?
Hva?
Kom igjen. Du får alltid innsidehistorien.
Å, Gabe.
Ok. Det er ingen hemmelighet.
Det handler om ferdigheter.
Hei, Jack.
Jeg hørte at stipendet ditt ble fornyet. Gratulerer.
-Hei, Jen! -Hei.
Takk. Jeg gleder meg til å dra tilbake til Millington.
Delvis på grunn av deg.
Du trengte ikke å si det,
men siden du allerede har sagt det...
Du gjorde en flott jobb, Lexy, med saken.
Du burde være stolt.
Jeg lærte noe viktig av deg, Jack.
Ikke alt er slik det ser ut til å være.
Og det er bra. Gjør livet interessant.
Starter du en ny mote med papirvesker?
Ikke vær så treig, Jack. Jeg har handlet.
Selvsagt.
Det er til deg.
Jeg fant dem i en antikkbutikk og jeg tilpasset dem.
Takk. Jeg liker dem.
Jeg tenkte kanskje vi kunne bowle en gang.
Jeg tror ikke det.
Hei, nei. Det hadde vært gøy. Ja!
Så hva med skoene andre folk har brukt?
Sko.
Jeg tror jeg kan overleve sko andre har brukt, folkens.
Lexy, er du gal?
Du vet ikke hvor de skoene har vært.
Betyr ordet "sopp" noe for deg?
Kom igjen, Jen. Føttene mine er ikke så spesielle. Ikke dine heller.
Bli med resten av planeten.
New York må være verdens kuleste by.
Den har litt av alt.
Om det er mysterier, intriger, gode venner, alt er her.
Og om du ikke finner det, da må du bare...
Ikke være så treig.
Norske tekster: Marte Fagervik