Redan efter första terminen på läkarhögskolan
märks det vad för sorts doktor man kommer att bli.
- Han. - Vem, Trang?
- Ja. - Jösses.
Små händer, har bra hand med damerna. Gynekolog.
Nej, snarare nån som står och säljer kringlor. Nästa.
Kanske jobb på akuten.
- Nej. Barnläkare. - Där har vi det.
- Läget? - Hej.
Hej.
Du har tur som har Drew.
Jag önskar att jag hade hittat en blivande kirurg att lära upp.
Jag har försökt fånga den här killen, Clint,
men han är för sval och reserverad.
- Vi ses på lektionen, dr Turk. - Inte om jag ser dig först!
Det blir skoj.
Han kommer att tycka att jag är en tönt.
Du är en tönt.
Hör på, mördare.
Det närmar sig slutet på terminen.
Tacksägelseceremonin närmar sig.
Ni ska tacka vänner och släktingar
till liken som ni har dissekerat den här terminen.
Det är faktiskt en bra deal för dem.
Efter att deras anhöriga har berövats saker som en Mitsubishi Mirage -98
bjuder vi dem på kallskuret
och tillfälle att lyssna på era banala tal
som ni hittat på nätet om vad deras familjemedlemmar har offrat.
Får jag be om alla vita människors uppmärksamhet.
Att läsa upp en Maya Angelou-dikt med en gammal svart kvinnas röst
är inte okej.
Jag pratar med dig, Cole.
Vad lagar du? Det luktar ända in I nästa rum.
Svamp-och räkrisotto som jag lärde mig att laga
när jag jobbade på ett vandrarhem I Neapel.
- Risotto. Ett finare ord för ris, va? - Ja. Räkor är ett finare ord för kyckling.
- Ska vi gifta oss idag? - Va?
Vi har varit ihop I fyra månader. Det är väl rätt bra?
Vi slutar flumma runt. Vem bryr sig?
Din diet bestående av energikakor och lådvin
har tydligen förstört din hjärna.
Vi har nåt bra på gång, varför strula till det?
Du har nog rätt. Det var bara en idé.
Okej.
Vi gör en baby istället.
Jag skojar.
Jag har skydd, tror jag.
Ja.
Hur stor ska den här likceremonin vara?
Vi måste börja planera för ni-vet-vem.
Han kan inte höra dig. Han är ett lik.
Jag ville bara hedra hans minne.
Det är väl inget med det.
Folk dör hela tiden I tredje världen och ingen bryr sig.
Sen när blev du så politisk?
Sen min polare, Trent, åkte på semester till El Salvador
och fick en tatueringsinfektion.
Han dog med en halv sjöjungfru på sin axel.
Det såg ut som en vanlig dum dam. Var var hans ceremoni?
Är det bara jag som vill göra nåt fint för Ben?
- Det är inte det att vi inte bryr oss. - Jag bryr mig faktiskt inte.
Det är slutet av terminen, alla har fullt upp
och likceremonin är inte vår första prioritet.
Gör mig en tjänst.
Nämn en viktig sak om Ben. Det räcker.
Det kan vara en dikt eller ett dansnummer.
Var inte rädda för att vara moderna. Ben hade gillat det.
Visst. Eller så kan ni ta med lite kringlor.
Allt ser bra ut. Två veckor och såret har läkt.
Provsvaren var negativa. Din cancer är borta.
Det är helt galet.
Jag visste att en kirurg skulle kunna förse mig
med snygga vadimplantat eller en ny arm,
men inte att han skulle rädda mitt liv.
Kirurger är rätt grymma.
Tror du på ödet, dr T?
Sånt de pratar om under de långtråkiga delarna av Lost.
Det finns kanske en mening med att jag fick cancer.
Nån där uppe vill kanske att jag ska bli kirurg.
Du vill inte bli kirurg.
Vänta lite, Gandhi.
Du har letat efter en skyddsling och Gud hörde din bön.
Dr T, jag gör vad som helst för att bli din skyddsling.
Du vill inte bli kirurg.
Det är tråkigt och det suger.
Det är motsatsen till vattenrutschkanor.
Dr Turk har rätt. Du skulle avsky det.
Allt blod och alla inälvor, det är som en hemsk skräckfilm.
Jag älskar skräckfilmer.
Visst, men du måste bära en ninja-mask.
Och vem vill göra det?
Förra halloween var jag en slampig ninja.
Det blir grymt!
Jag är säkrare på det
än jag varit på nåt annat.
Jag måste gå och uppdatera min status på Facebook,
men sen kommer jag tillbaka för att följa dig
och jag lämnar aldrig din sida.
- Du är lycklig, va? - Jag vet inte,
men jäklar vad jag känner mig levande för första gången
och det är så skönt.
[Läkarhögskolan]
Det är så spännande att se vad ni har skrivit om Ben.
Hit med dem.
Har ni inte skrivit nåt?
Tack, Drew.
Det är ett kvitto på ett par byxor.
Jag ville inte lämna dig I sticket.
Jag behöver det igen.
Jag ska nog lämna tillbaka byxorna.
De var tajta och jag fick inte av dem.
Det tog mig en timme att få av dem.
Vi måste komma på nåt bra.
De andra klasserna ligger långt före oss.
TACK, RON
De tror att de är så coola för att Ron hade en rudimentär svans
och ryggmärgsinflammation.
Ben kunde haft svans, men han är ingen skrytmåns som Ron.
Du går för nära, Cole. Kan du backa lite?
Du doftar gott,
men jag borde inte veta det.
Jag är ledsen, dr T.
Tanken på att bli kirurg är så spännande.
Jag ska döpa min klinik till "Kåldoktorn".
- Med "K" och "Å"? - Ja.
Man måste knacka innan man går in I Coles hjärna.
Kan du gå upp och hämta lite grejer till mig?
- Visst. Vad för grejer? - Allt som finns där.
- Visst. - Bra.
Grabben.
Oroa dig inte för Cole. Han slutför aldrig nåt.
Han skulle lära alla benen I kroppen
tills han förstod att penisen inte var ett av dem, då la han av.
Var tuff mot honom. Han kommer att sluta.
Vill du bli kirurg?
Det handlar inte om glamour och pengar
eller att göra en mixad cd till operationssalen.
Kirurgi är tröttsamt och långtråkigt.
Jag förstår. Som Entourage som hela tiden handlar om Turtle.
Ibland måste man stå helt stilla,
blickstilla,
även om man bara måste hålla en klämma för att
den klämman kan hålla nån vid liv.
Det ska du öva på nu.
- Klarar du det? - Jag står kvar så länge det behövs.
Jag avbokar min soltid om det behövs.
Du hade hudcancer, typ igår.
Håll den förbaskade klämman.
- Vad i... - Där är du. Är det inte otroligt?
Väggen var tydligen vattenskadad.
Jag hörde det.
En kille ovanför slog huvudet I duschen,
låg där I fyra timmar och vi får betala för det.
Kan de fixa det?
Det kunde vara coolt.
Istället för mitt usla rum och ditt usla rum
kunde vi ha ett enda stort uselt rum.
Det vore som att bo ihop.
Ja.
Precis.
Det var spännande för jag hade gjort efterforskningar om Bens liv
och jag ville gärna berätta för klassen.
Visste du att Ben var ordförande
I Kemtvättföreningen
I östra USA mellan 1973 och 1976.
Kvinna! Ser du inte att det pågår en operation?
Nej. Ser andra det?
Förlåt. Jag har inte tid med det här.
Gå och stör Drew.
Jag vet att du inte är så glad för Ben,
men skulle det förändra saker
om jag sa att han hade en andelslägenhet I Myrtle Beach?
Så han fick tillbringa två veckor om året, varav en under lågsäsong,
på södra Kaliforniens populära semestermål?
- Ändrade spelregler. - Se upp.
Kommer du med dina grejer? Bra.
Jag ska ha det på din säng ett tag
eftersom vi alltid sover I min.
Tills hålet är fixat kan det här
vara ett arbetsrum, allrum eller en plats för hett sex
ovanpå min hockeyutrustning.
Raring, Lucy är här.
Förlåt, jag borde klargöra nåt. Det är faktiskt mer vaniljsex.
Det är hockeyutrustningen som är het.
Jösses, jag gillar det här.
- Jag också. - Jag är strax tillbaka.
Okej.
Jag gillar inte det alls. Jag gillar enkla saker.
Allt jag äger ligger I kartongen.
En hatt, japanska nudlar och ett bilbatteri? Har du inget personligt?
Jag har haft batteriet länge.
Jag glömde bort dig, Cole. Har du stått här hela dagen?
Jag vet inte. Jag kan inte läsa av gamla klockor.
Har du inte ens rört dig för att kissa?
Nej. Jag lärde mig ett trick på ölfester med lång toakö.
Släpp ut lite, låt det torka. Släpp ut lite, låt det torka.
Sa jag inte att han har vad som krävs för att bli kirurg?
Bortom hans blinda tro på sig själv och totala brist på mänsklig empati
finns en enfaldig koncentration,
oförsvarlig arrogans och ren vilja
att stå på ett ställe och kissa ned sig som en elefant på zoo.
Det är respektingivande.
Tack, dr C. Jag har väl bevisat att jag duger?
- Då skär vi upp en kompis. - Varför måste det vara en kompis?
För det andra måste en kirurg vara både lätt och stadig på handen.
Ta pincetten
och dra ut lappen ur kakan utan att den går sönder.
Det klarar jag. Kolla in ögonbrynen.
Jag kan hantera en pincett.
Är det ljust? Är det för ljust?
Många störningsmoment under operationer. Blod överallt.
Plötsligt hör man nåt oljud
som bryter koncentrationen.
En trumvirvel I operationssalen? Va?
Klar.
Trumvirvel, tack.
Tänk dig att de här björnarna var med om en hemsk olycka,
en bussolycka.
Nej, jag vet inte varför björnarna åkte buss.
De kanske är supersmarta björnar som bekämpar terrorism.
Du behöver bara sy ihop en av dem före mig,
så vet jag att du har rätt egenskaper för en kirurg.
- Har du förstått? - Som en vodka och tonic.
Jag är riktigt besviken på er.
Ni behövde bara skriva en futtig liten rad om Ben,
men det klarade ni inte. Vad ska vi göra åt det?
Ingenting. Vi måste sticka.
- Maya bjuder mig på middag. - Ja.
- Det är Alla hjärtans dag I Vietnam. - Inte på riktigt.
Jag måste också iväg.
Jag måste tänka ut vad jag ska göra åt hålet I väggen.
Tyvärr är det ingen metafor.
Vänta! Vi har bara gått här en termin
och börjar redan bli slitna.
Innan Ben blev vår läxa var han en riktig människa med jobb,
fru och en son, Eric, som kommer hit imorgon.
Bra. Jag gör det väl själv.
Det kan vara svårt att säga vad man känner.
Vissa gör allt för att dölja sina verkliga känslor...
Vad är den stora överraskningen?
- Ett draperi. - Ja.
Jag hängde upp det så att vi får lite avskildhet.
Om jag vill se mina grejer då?
Det är det bästa. Dina grejer är tillbaka I garderoben.
Coolt. Vad vill du göra ikväll?
Vill du gifta dig?
Minns du det?
Medan andra inte har några problem med att berätta vad de tänker.
- Klar! - Jag har mycket kvar.
Björnen är I dåligt skick. Det var ledsamt.
Kirurg verkar inte vara rätt jobb för dig.
Ibland vill man så gärna berätta vad man känner för nån...
Ursäkta. Är du Ben Colemans son?
- Ja. - Hej, jag heter Lucy Bennett.
Vi jobbade med din far på anatomilektionerna.
Jag har hand om klassens hyllning till honom.
Finns det nåt du vill att vi ska ta med?
Att man inte kan tänka sig att de inte känner likadant.
Tja, han var en elak och hemsk far
som förstörde min barndom.
Jag är bara här för att se till att han blir begravd.
Det skulle jag nog kunna få med.
De följande minuterna underhöll Eric mig med hemska historier om Ben.
Han var aldrig hemma när jag var barn.
Han var otrogen mot mamma.
Han ringde mig inte på 20 år.
Men han var åtminstone bra på att bowla.
Jag hittade ett foto på när han spelade den perfekta matchen, 16 juni 1976.
Jaså, det var där han var när jag fyllde sju.
Sablar.
Jag vet inte vad jag ska göra med ceremonin. Jag hade ett...
Sätt dig inte.
Ser du inte att jag läser av ett viktigt diagram?
En engelsk skvallertidning?
Diagrammet är min ursäkt
för att skydda mig från alla som stör.
- Hej, dr C. - Skölden är aktiv.
Se vad du har gjort.
Du har förstört diagrammets skyddsförmåga.
Imorgon ska jag gå bredvid dig igen.
Jag har beslutat att kirurgi inte är min grej.
Nej. Du ska gå bredvid dr Turk.
Var är dr Turk?
Gandhu, bort från pizzan.
Kemikalierna smakar bättre när de är varma, så...
Okej. Jag ville reda ut en sak.
Så här ska en skyddsling se ut.
Det är ett tomt skepp som jag fyller med kunskap.
Jag får hålla saker också.
Cole hade inte det som krävs. Kirurger tillhör eliten.
Jaså? Gör mig en tjänst, Todd.
Berätta om den underbara nya uppfinningen
som du har jobbat på.
En serie erotiska nya viner.
Chardonn-gay, Sauvignon Bank, Ytte-Pytte Peni Grigio.
High five för vinerna. Drick upp, killar.
Verkligen.
Ni kirurger tillhör verkligen en utvald skara.
Han menade inte allvar. Han har säkert redan gått vidare.
Faktiskt inte. Han övar fortfarande.
Jag kan fixa det.
Det värsta är att jag fick stanna I rummet för 17 hästbegravningar.
Cole kanske inte är en idealisk skyddsling,
kanske inte ens en idealisk människa.
Men ni får inte välja vems mentor ni ska vara.
De senaste åtta åren
har jag fått en gnällig, klängig feminin man på halsen
som var beroende av kramar.
Och nu har jag unge Drew.
Även om han är fylld av bubblande ilska
som han inte kan hålla inne mycket längre,
så behöver jag inte hålla honom I handen
när han pratar om kärlek och vad han känner.
Poängen är att vi inte alltid får välja
vem som förtjänar och vem som vill ha vår hjälp. Så är det.
Varför förstör du alltid mina måltider?
Det var en jättegod pizza.
- Får jag fråga nåt? - Ja.
Hur lägger man rädslan åt sidan när man är förälskad,
så att man bara kan hänge sig och följa sitt hjärta?
Herregud, inte du, Drew.
Det händer igen. Det händer igen.
Ben, jag är arg på dig. Du lurade mig.
Gammal och gullig på utsidan, men hemsk och elak på insidan.
Jag hade planerat en fantastisk hyllning till dig,
historier, dikter och ett dussin lila ballonger
som skulle symbolisera en klase vindruvor.
Nu ska jag sticka hål på dem,
så att de ser ut som russin, den sorgligaste frukten, rynkig och torr.
Du. Sluta vara så knäpp.
Jag försöker äta min smörgås bland liken.
- Varför äter du lunch här? - Varför skriker du på en död man?
Vi har alla många frågor.
Jag skriker på Ben för att jag satte ihop en underbar hyllning till honom
och så visar det sig att han var en idiot.
- Jaha? Hade han alla sina delar? - Ja.
Kunde du skära genom hans senor,
separera inälvorna och studera anatomin
- på högra delen av levern? - Ja.
Då var han precis den man han borde vara.
Vem bryr sig om han var en idiot medan han levde?
Man måste kunna ta att förväntningar inte alltid motsvarar verkligheten,
antingen det gäller ett förhållande...
- Vad gör du? - Jag tar ner draperiet.
Förlåt att jag var dum.
Ibland blir jag skrämd av små ändringar
och behöver tid att bearbeta dem,
men till slut blir det bra.
Är det en slägga?
Vadå?
Den här.
Var det du som slog hål I väggen?
Kanske.
Det är dyrt att hyra rum.
Jag tycker att vi ska bo ihop nästa år.
Jag försökte bara få dig att gå med på det.
Jag ville att du skulle känna dig bekväm med det.
Jag är nyfiken på om det fungerade.
- Nu ska du säga... - Jag är kär I en sociopat?
Fel. Ja eller nej.
Det är ditt liv. Kan man säga.
Ja.
Eller dina förväntningar om en persons framtid.
Har du tid?
Jag har tänkt över det och konstigt nog
är det som gjorde dig till en idiot
även det som ger dig möjligheten att bli en bra kirurg.
Det vore en ära att få undervisa dig,
om du verkligen vill det.
Det kan vara det första jag verkligen har velat.
Bli inte sentimental nu.
Eller ens förväntningar om någons förflutna.
Jag träffade Ben första dagen på läkarhögskolan
I en stund då jag inte visste om jag skulle klara det.
Sanningen är att jag inte kände Ben.
Han hade säkert sina brister I livet, men som död gjorde han nåt bra.
Han förde samman oss och hjälpte oss att inse
att vi inte klarar det ensamma.
Han fick oss att tro på oss själva.
Han gav oss sin kropp, så att vi kan bli läkare.
Och vi tackar honom för det.
TACK, RON
Lägg av!
Hej, Clint. Vad ska du göra I helgen?
- Jag ska bara se Eels. - Jaså?
Är du också medlem I akvariet? Årsavgiften är verkligen värd det.
Mina döttrar och jag älskar havssköldpaddorna.
De är långsamma, men tänker snabbt.
Snabba som blixten!
Jag pratade faktiskt om bandet, Eels.
Rockmusik!
Rock... Vad gör jag?