NEW YORK MIDDLE SCHOOL FÖR HUMANIORA
Jag har alltid vetat att vissa historier måste berättas,
men inte att det gällde mina memoarer.
Jag kallar den "Familjens dans".
Jag gjorde koreografin med min bästa vän Kelly.
Amanda, det där var helt fantastiskt.
Ja, man...
Man kände verkligen den eviga kampen mellan gener och uppfostran.
- Förlåt. - Hur går det med ditt familjeprojekt?
- Jag gör en videodokumentär. - Skulle du inte skriva en novell?
Ja, innan jag skulle göra familjeskulpturer.
Hej, pappa!
Jag tänker visa världen hur familjen verkligen fungerar.
Den ska heta La Familia, en film av Kelly Collins.
- Vad bra. - Jag vet.
- Berätta vart du ska resa. - Tchad.
Sudan. Och sen till Burma.
Och sen Thailand.
- Jag kommer att sakna dig. - Och jag dig.
Men jag har mobilen på.
- Snuskvattenskorv. - Vad jag är sugen.
Ja, bättre finns inte att få på Manhattan.
Pappa. Min familj.
Frånskild, ensamstående, men han har jättekul.
Han har mig, hans ögonsten.
Du måste tillbaka. Taxi!
Såg du?
Jag måste sköta allt.
Ja. Nej.
Jag vet vad det står i kontraktet, men 1 200 sidor?
Mamma, en arbetande mamma. Hon har mig, sin ögonsten.
Kelly, vet du, man kan gå för nära med närbilder.
Jag ringer upp dig strax. Hej då.
- Generalen ser viktig ut. - Det är han för mig.
De är så söta ihop, särskilt när han tar av sig mössan.
Exmake, exfru. En kärnfamilj som exploderade.
Men den exploderade försiktigt.
Åh, nej! Vi måste rädda livet på dem.
Mamma!
Det gör inget att guldfiskskålen gick sönder.
Och du räddade de flesta fiskarna.
Jag räddade allihop, för alla fiskliv är heliga.
Du kanske borde ta det lite lugnt...
Pappa sa att man inte kan tänka på konst, utan bara gör det.
Din far är vuxen. Ibland.
Jag lovar att aldrig mer göra sönder nåt i den här stan.
Det är Joe.
Mamma med karl. Den första i vårt tjejliv sen pappa.
Förlåt. Hur gick det?
Du får gärna gråta, det går bra. Förlåt.
Usch.
Får jag fråga hur det är med näsan?
- Inte så farligt. - Mamma är kär.
Det är väl därför hon rodnar och ler och ser ut att vilja sjunga.
- Har du inte sagt det till honom? - Han vet nog.
Vi tänkte fira lite ikväll. Vi tänker gifta oss.
Det gör ni säkert och det går så bra.
Vi bad inte om lov.
I så fall, så har ni min tillåtelse.
Du är bra för mamma. Du är så...
...trygg. Det behöver hon.
Bra att du ger ditt samtycke. Vi gifter oss i sommar.
Jag är lycklig för er skull.
Det var sant. Han var trevlig och fick oss att känna oss trygga.
Han var inte mjäkig, men såg på mamma som om hon var svaret på hans böner.
Vad ska jag kalla dig? Du kanske inte märkt att jag bara säger "uh".
Uh, Joe, sir... Välj själv.
Sir... Vad sägs om Sir?
Mamma och Sir. Det låter bra.
Jag vill verkligen att förhållandet ska funka,
men om du vill tillhöra vår familj måste du sitta som en hösäck.
Jag skulle inte gifta mig om jag inte trodde att det skulle gynna oss alla.
Kelly, jag älskar honom.
Kärlek... Det ska visst vara underbart.
- Skrynkla inte ner brudklänningen. - Ingen fara.
Ha det så roligt med Kelly och glöm inte vår stora dag.
Jag ska försöka.
Jag är så glad för din skull, men Kelly vet inget.
Har du inte berättat?
Vi kan berätta det tillsammans.
Jag kan väl berätta det själv.
- Okej. - Jag älskar dig.
Det här är sista dagen vi är ogifta tillsammans.
Jag vet. Vad tycks?
Snyggt. Det passar en brud.
Du kan väl behålla det på och sova på rygg?
Jag är så lycklig. Det känns så rätt.
Jag tror det är bättre än så. Kärlek, lycka...
Vad kan förstöra det?
Jag har inte avslöjat det bästa.
Joe har fått ett nytt jobb. Hans drömjobb.
Bra. För jag har läst kontaktannonserna.
Ingen vill ha en pensionerad general.
- Vad är det för jobb? - Det kommer att ske förändringar.
Jag ska inte redigera så mycket. Vi ska flytta norrut.
Jag ska lära mig att sy gardiner och kanske laga mat.
Laga mat? Ta det lugnt.
- Sa du "flytta"? - Dit där det inte finns hämtmat.
Men det blir nog bra. Jättebra.
Vi kan inte flytta från New York.
- Var ska jag äta snuskvattenskorv? - Vill du ha en?
Vi kör in till stan ofta.
Jag måste kunna ta mig till skolan.
Skolan på det nya stället är jättebra.
Men jag älskar min skola.
Den nya skolan håller hög standard.
Hur kan du veta det?
Jag vet det, för Joe ska bli rektor där.
Hur gör han den bättre?
Han är inte bara rektor. Han är som en befälhavare.
Va?
Det är bra för dig att det är en disciplinerad...
...kadettskola.
Kadettskola?
Där de har uniform och marscherar runt?
Du får inte göra så här. Jag vägrar.
Vi blir en familj och familjer bor ihop.
Huset ligger på skolan. Du är hemma på helgerna.
Flytta ni, jag stannar här. Hälsa på när ni vill.
- Knappast. - Får jag bo hos Amanda?
Du är så rolig att jag inte vill lämna kvar dig. Familjer lämnar inte kvar nån.
Men...
Jag flyttar inte.
- Lova att vi alltid ska vara bästisar. - Jag lovar. Men jag flyttar inte.
Och du får inte trivas bättre där.
Aldrig. De har uniform.
De får lära sig militära strategier. De sitter vid bänkar.
Men det kvittar, för jag flyttar inte.
Jag flyttar inte.
GEORGE WASHINGTON KADETTSKOLA
Välkomna till George Washington kadettskola.
...18, 19, 20...
Hallå! Var kan man få en caffè mocha?
Ett, två,
tre, fyra...
Var det verkligen mannen vi gifte oss med?
Sir såg så annorlunda ut mot när han pussade mamma.
Hej. Jag heter Carla.
- Kelly. Hej. - Du kommer att trivas här.
Ska jag sova på ett ställe utan ett enda konstverk?
Vi har kapten Stone igen. Hon sliter oss i stycken.
Vem är kapten Stone?
Amerikas elakaste 16-åring. Vår bataljonschef.
Hon bestämmer över oss.
Men vi kan ju tänka själva.
- Inte när hon bestämmer. - Hon har en vråk som husdjur.
Hon är säkert ihop med Brad igen.
Vad är en Brad?
Han är världens snyggaste och mest fulländade kille.
- Och han går här? - Varför inte jag?
Som om en majorskadett skulle vara intresserad av er.
Visst.
Stoppa undan den. Det är mot reglerna.
Det är ju bara en filt. Bara vi ser den.
- Här följer man alltid reglerna. - Tack.
Men jag vill försöka bevara min personlighet.
Givakt!
Förlåt. Råkade jag rycka den här äckliga trasan ifrån dig?
Man "råkar" inte rycka ifrån folk saker. Och den är inte äcklig.
Nu är den det. Håll den borta härifrån.
Hur kan man göra så?
Ursäkta. Du måste vara kapten Stone.
Du finns med på min lista, snorunge.
Detsamma, om jag hade en.
Jag låtsas att jag inte hörde det.
Lediga.
- Du ligger risigt till. - Hon med.
Du fattar inte. I hennes ögon är du bara en lortfläck.
Det här må vara en kadettskola, men vi lever i en demokrati.
Det måste ske förändringar här.
Tänker du förändra en 100 år gammal skola?
Knappast. Undvik att reta Jennifer.
Det var förskräckligt - likriktningen, reglerna, uniformerna - allt.
Det var uppenbart att George Washington kadettskola
behövde bli mjukare och snällare och jag måste förändra den.
Jag måste sköta allt.
Släck om tio minuter.
Va?
Ursäkta. Mamma låter mig vara uppe till tolv.
Upp och hoppa! Upp med er.
Mönstring klockan 08.00. Rör på er.
Upp med er.
Ni följer följande schema. Uppfattat?
Ja!
Väckning klockan 06.00.
Första mässen 06.45.
Det stämde inte. Dygnet har 24 timmar, inte 600.
Och varför har de mässor på skolan?
Du, nu igen. Är allt uppfattat?
Eftersom du frågar: Min klocka har bara 12 timmar.
Du blir visst dummare för varje minut.
Det var allt.
Du har glömt en sak, snorunge.
Va?
Vem kan ha lagt dit de där?
Jag ber om tillåtelse att få tala - angående snorungen.
Denna kadett anmäler sig frivilligt att lära snorungen militära regler.
Gör det. Fort.
Och berätta om krokodilen jag brottades med.
För det första: sträck på dig och lyssna.
Två saker jag aldrig varit bra på.
Alla har sin grad. Man gör honnör åt officerarna.
Jag har hört talas om generaler.
Man ser folks grad på deras revärer eller gradbeteckningar.
Fanjunkare.
Fanjunkare. Hej.
Jag gissar, men det verkar gå bra.
Stone.
Där är han.
- Hur ser jag ut i håret? - Perfekt, som alltid.
Är det Brad?
Eller den gulligaste killen jag sett? Eller både och?
- Precis. - Han ser ut som en rockstjärna.
Jag vet hur de ser ut, för jag har varit så nära NSync.
Lämna honom i fred. Han är Stones.
Du lär se dem på skoldansen på fredag.
Skoldansen?
- Alla är bjudna. - Får vi ha riktiga kläder?
Ja, om du har några.
- Halt! - Jag ska gå.
Lediga.
Jag tänker springa på honom och fråga om skoldansen.
- Ja. - Då så.
- Ser jag bra ut? - Ja.
Bra.
- Vad ville hon? - Ingen aning.
Hon borde vara nöjd med hur fort jag lärt mig.
MATEMATIK
Det var här, strax söder om Mont- Saint-Jean som Napoleon försökte splittra
Wellingtons och Blüchers trupper. Resultatet blev att...
Kan det här vänta?
Det vore oärligt att inte avslöja att jag är vapenvägrare.
Jag har nog svarat fel på allt.
- Jag testar din nivå. - Jag har inte uppnått nån nivå.
I min gamla skola hade vi bara matte när vi ville.
Det var jättebra. Vi behövde inte sitta när vi gjorde det heller.
- Vad är det? - Inget.
Bara min klänning till på fredag.
Får jag se? Åh, vad fin den är.
Vill du se min?
Får jag se.
Ska du ha den? Vilken fin färg.
Jättefin. Åh, bergkristall.
Supersnyggt. Och se på överdelen.
Urgullig.
Kom, så går vi en sväng, eller marscherar, eller vad ni kallar det.
Okej.
- Vapen borde stå under strikt kontroll. - Det är strikt kontroll.
Det går inte att skjuta med dem.
Drillaget är stort. Det är som ett beväpnat football-lag.
Militärliv passar vissa, men det är inte min grej.
Man måste vänja sig vid det.
Jennifer är van. Hennes föräldrar är militärer.
- Kommendant på väg. - Dina stövlar är smutsiga.
Manöver, kadetter. Vart ska ni?
Hem, för att hämta klänningar till dansen på fredag.
Sir.
Se till att de är riktigt fina.
Okej. Vi ses, Joe.
Så kan du inte prata med kommendanten.
Jo, jag kan liksom det.
Han är min styvfar. Han och mamma träffades på ett bröllop
och de gillade det så mycket att de ordnade ett eget.
Visste Jennifer det vore hon snällare.
Aldrig. Henne måste jag besegra själv.
Kom nu, då. Det är ingen fara.
Välj först, du.
Nej, det är roligare om du väljer först.
Där är hon ju! Hej, gumman.
Mamma tar alltid emot en som om man varit borta i flera år.
- Hur är det i skolan? - Allt är väldigt välordnat.
- Det här är Carla. - Hej. Kul att träffas.
Vad tycker du? Svart, blå eller silver?
Vilken som helst skulle passa Carla.
Jag röstar på den blå. Den är fin och supermodern.
Lunchen är nästan färdig, så kom och ät.
Militärlivet kanske har en feminin sida.
Mamma kan inte hålla er i handen. Kom igen.
Rör på påkarna. Upp med knäna.
Försök inte snika förbi hindret. Då får du göra om det.
Så ska det se ut.
- Det är inget kafferep. - Rör på påkarna!
Kom igen.
Rör på er.
Snacka om högt.
Kom igen.
Gick din nagel av? Det struntar jag i.
Kom igen. Min mamma är snabbare än ni.
Ett, två. Ett, två. Fortare. Ynkligt.
- Kom igen, Collins. - Fortare.
- Stanna inte. - Vad långsamma ni är.
Kom igen, snorunge.
Jag kan.
Jag klarar det.
Kör!
Ner med dig.
Ner i leran.
Kräla, kräla, kräla, som den lilla orm du är.
Rör på dig.
Du generar både din grupp och din pluton.
Vad håller du på med? Rör på påkarna.
Jag ger upp.
Kom.
Kom hit, din lilla snorunge.
Hur ska det gå när nån i din trupp förlitar sig på dig?
Du klättrar ner och hämtar honom.
Ingen lämnas kvar. Uppfattat?
Jag är höjdrädd. Hoppas jag inte blir för lång.
Men hallå! Jag ramlar till och med när jag bara går.
Givakt!
- Är det nån kvar? - Nej, sir.
Bra jobbat. Skoldansen börjar 19.00.
Era grupper är lediga.
Lediga!
Jag börjar bli hungrig.
Ska vi beställa caesarsallad med Cajunkyckling,
en gnutta koriander, citrondressing och salta kex?
Mums.
Okej.
Mamma!
Sergeant Ramos tar över nu.
Nu gör du det här tills du klarar det.
Men skoldansen, då?
- Du får inte gå. - Får du verkligen göra så?
Vad tänker du göra åt det? Berätta för din styvpappa?
Jag ska säga dig vad jag tänker göra.
Inte ett dugg.
Snorunge.
Givakt!
Upp igen. Upp på däcken.
Snabba dig. Och upp med fötterna.
Underbart.
- Varför just jag? - Kom igen.
Sergeant Gloria Ramos, min egen slavdrivare, var sträng,
men hon hade inte Jennifers hatiska blick.
Jag ville hitta den riktiga Gloria, den som ville vara mänsklig.
Tråkigt att du missar dansen.
- Jag kan inte dansa. - Gillar du inte musiken?
- Jag hatar musik. - Ingen hatar musik.
Det är en instinkt du kan släppa fram när som helst.
- Det har aldrig hänt. - Varför förnekar du det?
- Rör på dig. - Javisst.
Jag kan ställa diagnos och klättra samtidigt.
Under taggtråden, kadett.
- Din arm blöder. - Det är det det röda kladdet är.
- Hur känner du dig? - Jag vill bara bli färdig.
Jag ska klara det här och slå mitt rekord.
Särskilt som jag aldrig har gjort det förut.
Från Montezumas salar till Tripolis stränder
Det är marinsoldaterna.
Vad sägs om... Ro, ro, ro din båt...
Det är flottan.
Jag kommer aldrig klara det här.
Hemma i Ponce har vi så fina stjärnor.
När jag krälar i leran här låtsas jag vara där...
...på stranden. Sanden är mjuk och varm.
Det är musik för mina öron.
Jag ska visa. Använd armbågarna.
Det ger stadga och man blir snabbare.
Skjut ifrån med knäna.
När du måste under taggtråden lägger du dig platt, så här.
- Redo? - Ja.
Kör!
Jag kan.
Det regnar inte längre. Tack.
Jag kanske kan bevisa för dig att skoj inte bara är för träskallar.
Du kan ju försöka.
Uppdrag slutfört. Ledig.
Jag måste berätta för Carla.
SKOLDANS
Snorunge!
Nej, nu.
Snyggt.
Vissa vet minsann hur man hugger i.
Det vore sjyst om Sir bett mig komma till kontoret under andra omständigheter.
Pappa var skolans kommendant, så jag förstår hur det känns.
Han var mera sträng mot mig för att visa att han var rättvis.
På den tiden förstod man inte hur känsliga barns psyken kan vara.
Oroa dig inte, Sir. Du kommer över det.
Jag är inte nöjd med ditt uppförande under första veckan.
Jag är inte heller nöjd. Det kunde vara mycket bättre.
Visste du att det finns en grupp som slänger med gevär?
De är som robotar.
Jag var en sån robot när jag var elev här.
Du var ung och visste inte bättre.
Kapten Stone säger att du förstörde hennes persedlar med flit.
Du smutsade ner en vit klänning.
Det var inte med flit, Sir.
Jag tappade balansen vid dansgolvet...
Kapten Stone är inte den enda som klagat.
Lärarna säger att din bristande disciplin är...
...problematisk.
Du måste lära dig hur saker och ting fungerar här.
Vi eftersträvar enhetlighet.
- Är det verkligen bra? - Det är jag övertygad om.
Vi respekterar individens värdighet, men individen är underordnad gruppen.
Därför kallas det militärtjänst.
Det måste du lära dig, menige Collins.
Ledig.
Du kan gå hem nu. Hälsa mamma att jag kommer snart.
Adam Collins. Lämna ett meddelande.
Jag ville bara säga hej.
Du behöver inte oroa dig, fast jag låter olycklig.
Jag är allergisk mot landsbygden.
Jag måste sluta. Hej då.
Jag ansträngde mig i skolan en hel vecka,
men det verkade som om jag och den aldrig skulle bli sams.
Jag måste berätta för mamma att jag inte ville stanna.
Jag måste säga dig en sak.
Jag har också nåt att berätta.
Börja du.
Ja, jag säger det väl rent ut.
Vi ska ha barn.
Barn?
Jag kommer fortfarande att älska dig 100 %.
Jag kommer att älska barnet, men jag kommer att älska dig längre.
Samma här, mamma.
Det behövs några fina tavlor i barnkammaren.
Jag älskar när du är pedagogisk.
Mamma, du har gjort mig väldigt lycklig.
Bra. Vad var det du ville berätta?
Jag?
Jag tänkte bara berätta att Carla och jag blivit kompisar.
Jag kunde inte säga att jag ville sluta.
Ett barn kunde inte födas till ens det minsta kaos.
- Hur mår du? - Bra.
Jag berättade de goda nyheterna för Kelly.
Grattis...
...storasyster.
Ett handslag?
Jag insåg plötsligt att Sir inte var redo att bli far.
Åtgärdslista: ge mamma hela mitt kvinnliga stöd,
hjälpa Sir förstå sina nya fadersroll
och övertyga militären att låta folk använda sina egna filtar.
Jag måste sköta allt.
Upp med er.
Utmärkt.
Det måste finnas nåt som inte stämmer här.
Nej.
Du kom undan den här gången - med vad det nu var.
Vet du...
Jag tror faktiskt att jag sa nåt om den här gamla trasan.
Visst, ja. Att jag aldrig ville se den mer i min kasern.
Och det ska jag inte heller.
Sov gott, snorunge.
Lediga.
Ska jag bara låta henne göra så mot mig?
Ja, sov nu.
Jag måste lösa det.
- Gå och lägg dig. - Det här angår bara henne och mig.
KAPTENSKADETT STONE
Det var du. Jag har en present åt dig.
Vi kallar det krigsrätt.
Det känns pinsamt att inte ha nån present åt dig.
- Vad innebär det? - Hon dras inför kadettdomstolen.
- Ska vi ordna advokat? - Kadetterna sköter allt.
- Jag överser det och utdelar straffet. - Det blir en knepig sits för dig.
Var inte för släpphänt, men inte för sträng heller.
Jag har alltid velat ha det här jobbet, ända sen jag var elev här.
Jag lyssnade på pappa och iakttog honom. Jag kan inte sabba det nu.
Tror du en flicka kan sabba allt?
Nu vet jag en liten flicka som kan det.
Jag går ut en sväng.
Förlåt. Det var inte meningen.
Kom och sätt dig.
Såja, gumman.
Du måste be rätten om ursäkt.
Vi kanske inte borde ha flyttat hit.
Du frågade aldrig om jag ville hit.
Paragraf 101.2: brott mot lagen om ordning.
Paragraf 103.4: brott mot uniformsklädseln.
- Paragraf... - På tal om klädsel...
Du har täckt över håret, kaptenskadett Stone.
Paragraf 102.2: olydnad.
- Paragraf... - Kapten.
Beviset.
Min klient vill påpeka att det är färg som går att tvätta bort.
Rättegången är avslutad. Överläggningar inleds.
- Jag glömde be om ursäkt. - Ursäkten godtas icke.
Inte till dig. Till dem.
Hoppas att de förstod att jag måste hämnas.
- De kan inte säga... - Skyldig.
Kadetten ska till kommendantens kontor för bestraffning.
Jag har funderat länge över straffet och tror att jag har hittat det rätta.
Jag dömer dig härmed till...
...drilltruppen.
Drilltruppen? Sir, jag är inget vidare på lagsporter.
- Jag är bättre ensam. - Vem har pratat om lag?
Det vore en ära. Nej, du ska ansvara för utrustningen.
Du ska hålla uniformerna rena, putsa stövlar och mässing,
sköta gevär, standar, svärdsskidor och sablar.
Det är ett nollningsjobb.
Då kanske du lär dig att respektera egendom.
Förhoppningsvis lär du dig vad gruppen
- som övar med gevär och som du kallar robotar - går ut på.
1970.
Det året var jag med och vi kom trea. Vi har inte varit så bra sen dess.
Det ska det bli ändring på. Överste Mikkelson är lagets rådgivare.
Anmäl dig hos honom på måndag efter skolan så får du allt du behöver.
Ledig.
Ett, två. Ett, två.
Jag fick meddelandet.
Jag blir orolig när du försöker låta glad.
Jag mår bra. Fast jag hamnade i krigsrätten.
- Toppen. - Och jag är med i drilltruppen.
Ja, inte direkt med, men...
Jag är så stolt över dig.
- Jag ville bara berätta det. - Okej.
- Jag måste sluta. - Hej då.
Man måste hålla allt rent och putsat.
Det är som i strid - behöver man nåt,
behöver man det nu och det måste fungera. Uppfattat?
- Ja, sir. - Sätt igång, kadett.
Jag har hört det var på kul Jennifers hårman målats gyllengul
Hon är elak när hon bara hinner det blir skönt när hon försvinner
Det sägs här överallt att Jennifers hjärta är så kallt
- Hur kallt? - Riktigt kallt.
- Hur kallt? - Iskallt.
Ska de vara putsade?
Det kan vi få en anmärkning för.
Så ska det se ut.
Du är skrattretande, kadett Kelly.
Ändra vapenposition.
Färdigt gevär.
Ändra vapenposition. Skyldra gevär.
Manöver.
Det är tävling om två veckor. Men det är inte bara övning.
Det är vårt första steg mot seger i de regionala mästerskapen.
Så...se till att ni gör mig stolta.
Givakt!
Ja, sir!
Ändra gevärsposition.
Då gick det upp för mig att det här var som Svansjön,
men istället för tyllkjolar hade alla uniform.
Det var så vackert.
Jag ska hjälpa dig med utrustningen.
Vi kanske inte är bäst, men blankast.
Vad jättesnällt av dig.
Här lär vi oss att hjälpas åt.
Jag gör det gärna, men jag passar inte in.
- Det gör ingen i början. - Men du, då?
Jag har tur som får vara här.
Jag kommer inte direkt från nån drömfamilj.
Det här är rena himmelriket för mig.
Vill du äta med oss på fredag kväll?
Kanske sova över?
Ja, gärna.
Sir. Får jag låna lite spott? Jag lovar att ge tillbaka det.
Kan du hjälpa mig med några rörelser inför tävlingen?
- Gärna. - Bra.
För jag vill slå Rahway Academy och det vill nog du med.
Inte för att skryta, men jag för tur med mig
och ibland gnider folk mitt huvud.
Vapen, tack.
- Varsågod. - Tack.
Ingen orsak.
GWMA övningstävling mot Rahway High School börjar om fem minuter.
Framåt marsch.
Där är de. Rahway High School.
De ska inte få psyka oss.
Är allt som det ska, kapten?
Jag har alltid reservutrustning. Här.
Färdigt gevär.
Dags att glänsa.
Färdigt gevär.
På höger axel gevär.
Framåt marsch.
George Washington kadettskolas drilltrupp.
Rahway High School, avväpna motståndarna.
Aj-aj, sir.
Rahway High School drilltrupp.
Marsch.
Spark.
Framåt marsch.
Marinkåren.
Sir.
Nästa gång måste ni göra bättre ifrån er. Vi behöver öva, öva, öva.
Er prestation idag var rena rama...
Det räcker.
Övning är inte problemet.
Våra uppställningar är lika bra som de andras. Problemet är uppvisningsdelen.
Vi behöver inspiration. Originalitet. Kreativitet.
Men vi tar dem nästa gång när det gäller.
Lediga.
Vad gör du?
Fasen!
Inget. Jag tänkte bara muntra upp dig lite.
Gör om det.
- Jag befaller dig. - Ja, sir.
Min åtgärdslista: hålla ihop Sirs och mammas förhållande,
ledsaga en bebis in i världen och vinna drilltruppsmedalj åt Brad.
Jag måste sköta allt.
Önska mig lycka till.
- Hej. - Hej, hej, menige.
- Vad är det? - Ett armband.
När det trillar av uppfylls ens önskning.
Eller varför inte en scarf från Nepal, eller armband från Marrakech.
Det känns fånigt att erbjuda det här, men det är allt jag har.
Vad är haken?
Jag vill komma in i drilltruppen och jag behöver dig som tränare.
Det vore inte rätt om jag inte betalade.
Än en gång bekräftades det att accessoarer är en tjejs bästa vän.
Vem är överbefälhavare för USA:s försvar?
Jag vet allt det här.
Vad räknar man till mellan på axel gevär och färdigt gevär?
Sa du just: "Hur många axlar har ett gevär?"
Snurra gevär.
- Hur skötte jag mig? - Inte illa.
För en snorunge.
- Vad nu? - Inget.
Vi kan inget mer göra.
När du gör inträdesprovet på onsdag kommer du...
...att vara redo.
Tack, Gloria.
Rena hejaklacksrörelser. Du såg väl hur slarvig hon var.
Det var slutet på inträdesproven.
Listan över nya rekryter finns på anslagstavlan 09.30 imorgon.
Lycka till, allihop.
Kadett Collins.
Jag har råkat få höra att du utan min vetskap eller tillåtelse
ansökt om att vara med i drilltruppen.
Ja, Sir.
Och att du på kaptenskadetts Rigbys rekommendation...
...blivit antagen.
Grattis.
Du ska veta att jag är stolt över dig.
Kan vi kramas, göra honnör, eller skaka hand eller nåt?
Får jag tala?
Det var en bra idé att döma mig till tjänstgöring vid drilltruppen.
Jag lärde mig verkligen nåt. Men du har också en del att lära.
Och vad kan det vara?
Vi har ett barn att uppfostra och du lär behöva min hjälp.
Bebisar kan inte göra honnör. De gråter fast de inte behöver det.
De är inte direkt rena av sig, men de luktar oftast gott.
Man måste le åt dem jämt
och man måste bära omkring dem natt och dag.
Gör man inte det skriker de.
Du har tillåtelse att undervisa.
Bravo. Det var jättebra.
De där rörelserna ni gjorde...
Vi kan nog ha med dem vid regionalmästerskapen.
Du skämtar väl? Det här är mitt solonummer.
Jag minns inte ens vad jag gjorde.
Det var glöd och känsla i det.
Det är precis vad vår trupp behöver. Gör om det - det var bra.
Slaget vid Chosinreservoaren den stränga vintern 1950-51
var ingen reträtt utan en framryckning bakåt.
En av militärhistoriens största räddningsoperationer,
även om det bara var marinsoldater.
- Är framryckning bakåt bra, alltså? - Ja, i det här fallet.
Första divisionen höll ihop, samarbetade och överlevde.
Det upphörde aldrig att förvåna mig
att det man lärde sig i kadettskolan kunde tillämpas i verkliga livet.
Jag förstod varför det var viktigt att stå ut med Jennifer.
Hej.
Jag menar: Hej.
Kadetten har coola idéer om en dansrutin som hon vill berätta för kaptenen om.
Coola idéer?
Du har säkert berättat för Brad.
Nej.
Du är min partner.
Och befälhavare. Jag jobbar med dig.
Du har tillåtelse att diskutera det.
Pappa blir förvånad.
Han tror middagen kommer från vita lådor från kinarestauranger.
Jag öppnar.
Pappa!
Jag saknar dig.
- Kul att se dig igen, Adam. - Tack.
Tack för inbjudan.
Fint att du tar så väl hand om vår dotter.
Titta vad jag har åt dig.
Blunda. Du får inte tjuvkika.
Hårt.
Nu får du titta.
Brunei. Sultanen gav mig ett specialpris.
- Vad stor du har blivit. - Tack.
- Jättestor. - Ja, ja.
Middagen är färdig om fem minuter. Kanske sex.
Hoppas du gillar kalkon. Vet du vad?
Kalkonen var rå när jag köpte den.
Va?
Minns du det jag skrev om bergsklättring?
Jag har tagit på mig ett uppdrag här i Hudson Valley.
Extrem bergsklättring i Shawangunk-bergen.
Jag ska fota vid Rockridge Point,
så jag kan se dig vara med i drilltävlingen.
Jag tar några bilder på morgonen och sen ses vi klockan elva.
Vi synkroniserar våra klockor.
- Lovar du? - Ja.
Lystring, alla tävlingsdeltagare.
Inspektionsfasen för alla trupper börjar klockan 11.00.
HUDSON MILITÄRINSTITUT
- Sir. - Majorskadett.
Nu tar vi dem, för vi har nåt som ingen har sett förut.
Våra hemliga vapen.
Kaptenskadett Stone.
- Kolla schemat och rapportera till mig. - Ja, sir.
- Kadett Kelly? - Ja, sir.
Dubbelkolla gevären, så...
Eller inte.
Hur kom du hit?
Din mamma ringde min mamma och mamma ringde limoservicen.
Det här är Amanda.
Hon är min allra bästa vän.
Det här är Gloria, Rose, Leslie, Taylor, Allison och Sam.
Välkomna till nordöstra regionens årliga drilltruppstävling.
Alla föräldrar som är här idag
borde vara väldigt stolta över de här ungdomarna.
Inspektionsfasen kan börja.
Och må bästa truppen vinna.
Vad står ränderna på USA:s flagga för?
De 13 första kolonierna.
Vad räknar man till...
Vad består marinkårens symbol av?
Vem är överbefälhavare för USA:s försvar?
Sir, USA:s president.
Hur hälsar en kadett på ett högre befäl när de inte befinner sig i grupp?
Vid hälsning på en individ med kadetts gevär
på axel gevär, följt av färdigt gevär, och om inte i grupp,
utför kadetten skyldra gevär.
Demonstrera, kadett.
Ledig.
Hur många kolonier fanns det från början?
Hur länge putsade du kängorna?
När är marinkårens födelsedag?
Vem är försvarsminister?
Donald Rumsfeld, sir.
Tio av tio. Så ska det låta.
Vi kan inte vila på lagrarna.
Vi ska vinna.
Vad var det?
Det är pappa. Han skulle komma hit.
Pappa?
Hade den börjat ringa där inne...
...skulle vi ha blivit diskade.
Hur kunde du ta med mobilen?
Pappa är den enda som ringer på den.
Och bara när det är nåt viktigt.
Den är vår livlina.
- Förlåt. - Din allra bästa vän kan väl hjälpa dig.
Jag tänkte inte när jag sa det.
Förlåt.
Försvinn inte. Håll er i närheten.
Vi måste göra vårt allra bästa.
Lystring, alla trupper:
Reglementesfasen för George Washington kadettskola,
Rahway High School och Jefferson High School börjar om tio minuter.
Trupp, givakt!
Manöver.
Jag har sett fram emot det här i flera år.
Jag vet att ni är redo.
Tack för att ni representerar skolan. Det betyder mycket för mig.
Gör oss stolta.
Nu gör vi om det.
Oavsett om ni vinner, så litar jag på dig.
- Vad är det? - Inget.
Jag vet att det är nåt.
Vad är det?
Kadetten är rädd att hennes far är skadad.
- Har du hört nåt från honom? - Nej, sir.
Men han är inte här, fastän han lovade. Du hörde det själv.
Kadettens far brukar ta risker.
Hans mobil är avstängd och det händer aldrig.
När hörde du sist av honom?
Han försökte ringa mig, men samtalet bröts.
Sånt händer.
Men han är inte här, trots att han vet vad det betyder för mig.
- Vill du leta efter honom? - Nej.
Kadetten stannar med sin trupp. Hon sviker inte sitt lag.
Kadetten sviker inte dig.
Men jag vet att det har hänt honom nåt.
- Hur vet du det? - Jag bara vet det.
- Vi letar upp honom. - Nej.
Kadetten vet hur viktig tävlingen är för kommendanten.
Kadetten vet sin plikt.
- Och kadetten... - De klarar sig.
De får klara sig med tre. Kadetten har också en plikt gentemot sin far.
Kom.
Tack, sir.
- Han skulle till Rockridge Point. - Jag vet var det är.
- Är alla här? - Vänta.
Gissa vem som saknas.
Pappa!
Det här är hans kameraväska.
Nummer fyra får inte vara med.
En gång snorunge, alltid snorunge.
Pappa!
Räddningscentralen.
Man skadad 2,6 km söder om väg 35 nära Rockridge Point.
Räddningsmanskap och ambulans behövs omedelbart.
- Jag klättrar ner till honom. - Nej.
- Vi väntar på räddningsmanskapet. - Jag lämnar inte pappa ensam.
Du kan inte göra det, för jag orkar inte dra upp dig.
Jag måste göra det.
Oroa dig inte. Jag har tränat.
Jag kan sånt här.
George Washington kadettskola anhåller om att få använda er drillplan.
- Varsågoda. - Jag ser henne inte.
Maka dig långsamt över kanten. Det är ingen brådska.
En fot i taget.
Ta det försiktigt. Koncentrera dig.
Hur gick det?
Bra.
Ska jag dra upp dig?
Nej.
- Går det? - Repet är för kort.
Pappa.
Första steget är underbart.
Rapportera.
Situationen är under kontroll.
GWMA, sir.
Pappa.
Bra gjort.
Då insåg jag att Sir var redo för barnet.
Vilket kameraögonblick. Om jag ändå hade haft kamera.
Då skulle jag visa min pappa och min pappa,
som båda är modiga och trygga.
Och båda är mina.
Två pappor.
Och Kelly, du kan ha två bästa vänner.
Sir gick in i faderskapsläge så fort att jag bara kunde le.
Kanske, men bara kanske, behöver jag inte göra allt.
Vi ligger under med fem poäng.
Du och Kelly är vår enda chans.
Såvida inte ett mirakel sker är vi chanslösa.
Jag visste att hon bara var en liten...
Snorunge? Var det det du tänkte säga?
Eller tänkte du vara artig? I så fall är du förvirrad.
Manöver.
Jag gav Kelly tillåtelse att slippa reglementesfasen.
Fortsätt.
Och lycka till.
Sir. Kadett Kelly Collins anmäler sig.
Och hon förväntar sig att vinna.
Lystring, truppfinalister.
Uppvisningsfasen är om fem minuter.
Nu visar vi dem. Utgå.
Kör hårt, tjejer.
Jag tycker inte mer om Amanda, men jag har känt henne längre.
Förlåt. Är vi vänner?
George Washington kadettskolas representanter är
kaptenskadett Stone och kadett Collins...
- Manöver. - ...i en obeväpnad tävling.
Vi har en massa att ta igen på grund av dig.
Tur att vi är så bra på det här, då.
Givakt.
Då kör vi.
GWMA.
Mina damer och herrar, jag ber om er uppmärksamhet.
Enastående. Jag tror aldrig jag sett ett bättre regionalmästerskap.
Eller ett jämnare.
Utan vidare omsvep har vi på tredje plats
Thomas Jefferson High School i Redding i Connecticut.
Vinnaren, i den jämnaste tävlingen sen vi började, är...
...med en poäng...
...Rahway High School, som får guldet.
George Washington kadettskola får silver.
Bravo, allihop.
- De slog oss. - Nej, det gick bra.
Vi fick medalj. Vi går vidare.
- Hade jag inte... - Just det.
Hade inte du gått med i laget...
...skulle vi aldrig ha kommit så här långt.
Jag visste att jag skulle berätta det här för mina barnbarn en dag.
Nästa år är vi ännu duktigare.
Om vi jobbar på våra dansrutiner vet ingen vad...
Det blir inget nästa år för mig.
Pappa har fått jobb i Europa, så jag ska flytta.
Men en sak önskar jag dig, kadett.
Att du blir plutonschef...
...och tvingas ta itu med en liten snorunge som du.
Uppställning.
Framåt marsch.
Höger om.
Halt.
Vänster om.
Skyldra - gevär.
Snurra. För fot - gevär.
Eftersom det här är min första självbiografi kanske inte allt stämmer.
Händelseförloppet är sant, känslorna uppriktiga
och mina memoarer är avslutade.
Men jag kan ha glömt vad folk hade på sig.
Tillägnad Carol Rubin
Ansvarig utgivare: Mats Caneman BVHE