ŞCOALA SECUNDARĂ DE ARTE PLASTICE NEW YORK
Am ştiut dintotdeauna că anumite lucruri trebuiesc spuse,
dar nu am realizat că biografia mea ar fi una dintre ele.
Am intitulat-o "Dansul familiei,"
şi nu aş fi putut face coregrafia fără prietena mea cea mai bună, Kelly.
Da. Amanda, a fost fantastic.
Ştiţi, am...
Am reuşit să simt frământarea eternă dintre natură şi educaţie.
- Scuze. - Kelly, cum e cu proiectul despre familie?
- Am decis să fac un documentar video. - Nu era vorba că scrii o poveste scurtă?
Asta a fost înainte să fac grădina cu grupul statuar al familiei.
Bună, tata.
Am decis să demonstrez lumii cum funcţionează cu adevărat familia.
Am decis să îl intitulez La Familia, un film de Kelly Collins.
- Este grozav. - Ştiu.
Spune-mi unde te duci.
Chad.
Sudan.
Apoi în Myanmar.
Şi apoi în Thailanda.
- O să-mi fie dor de tine. - Şi mie.
Dar voi avea tot timpul celularul deschis.
- Crenvurşti calzi! - Chiar îmi era poftă de unul.
Da, specialitatea Manhattan-ului.
Tata. Familia mea.
Deşi divorţat şi singur, se distrează de minune.
Ştie că mă are pe mine, lumina ochilor lui.
Trebuie să te duc înapoi. Taxi.
Ai văzut?
Eu trebuie să fac totul.
Da. Nu.
Ştiu ce spune contractul, dar 1.200 de pagini?
Mama - lucrătoare, mamă. Mă are pe mine, lumina ochilor ei.
Kelly, ştii ceva? Prea mult plan de detaliu nu e bun.
Pot să te sun înapoi? În scurt timp.
La revedere.
- Generalul pare foarte important. - Este pentru mine.
Sunt atât de drăguţi împreună, în special când îşi scoate şapca.
Fostul soţ, fosta soţie. O familie nucleară care a explodat.
Dar a explodat cât se poate de delicat.
O, Doamne! Haide, avem vieţi de salvat.
Mami.
Uită de acvariu. Apa nu a deteriorat mai nimic.
Ai reuşit să salvezi majoritatea peştilor.
I-am salvat pe toţi, fiindcă viaţa fiecărui peşte este sacră.
Poate că dacă nu ai face o tragedie din orice...
Mama, tata spune că tu nu ai simţul artei. Este ceva ce simţi şi faci.
Tatăl tău e un adult, scumpo. Uneori.
Ai cuvântul meu de onoare, nu mai sparg nimic în tot oraşul.
Ăsta e Joe.
Mama şi bărbatul - primul pe care l -a lăsat să intre în viaţa noastră de fete, de la tata.
Îmi pare atât de rău. Eşti OK?
Poţi să plângi dacă vrei, nici o problemă. Îmi pare rău.
Arată rău.
Te superi dacă te întreb ce-ţi face nasul?
- Arată mai rău decât e. - Mama e îndrăgostită.
Cred că de asta arată aşa bine şi zâmbitoare ca şi cum ar vrea să cânte.
- Încă nu i-ai spus? - Cred că ştie.
În seara asta avem ceva de sărbătorit.
Vrem să ne căsătorim, să ne aşezăm.
Poate că o veţi face într-o zi. Şi sunt întru totul de acord.
- Nu te-am întrebat. - Îţi spunem.
În cazul ăsta, aveţi aprobarea mea.
Cred că vei fi bun pentru mama, fiind atât de...
constant şi restul. Ea are nevoie de aşa ceva.
Mă bucur că eşti de acord. Eu şi cu mama ta plănuim nunta în vară.
Sunt foarte fericită pentru voi.
Şi eram. El era un tip foarte drăguţ care ne făcea să ne simţim protejaţi
şi, cu toate că nu era sentimental, se uita la mama ca şi cum i-ar fi îndeplinit dorinţa.
Cum să-ţi zic? În caz că nu ai observat, eu nu-ţi spun altfel decât "uh."
"Uh," "Joe," "dle." Tu decizi.
Dle... Ce zici de Domnul?
Mama şi Domnul. Îmi place.
Vreau să ştiţi că sunt total determinată să fac ca relaţia asta să meargă,
dar dacă vrei să faci parte din familia noastră, trebuie să înveţi să te relaxezi.
Nu m-aş căsători dacă aş şti că nu va fi bine pentru noi două, pentru toţi.
Kelly, îl iubesc.
Iubire... Am auzit că e grozavă.
- Vezi să nu-mi şifonezi rochia de mireasă. - Nu-ţi fă griji, e bine.
Acum, distrează-te cu Kelly şi nu uita ce e mâine.
Voi încerca.
Joe, mă bucur atât de mult pentru tine. Dar încă nu i-am spus lui Kelly.
Nu i-ai spus?
Îi putem spune împreună.
Ştii ceva? De ce nu i-aş spune eu singură?
- S-a făcut. - Te iubesc.
Mami, tu realizezi că asta este ultima noastră zi împreună ca femei singure?
Ştiu. Ce părere ai?
Îmi place. Este foarte... de mireasă.
Crezi că poţi să-l laşi pe buze şi să dormi doar pe spate?
Sunt atât de fericită. Totul pare să fie bine.
Cred că e mai mult decât bine. Iubire, fericire.
Ce ar putea să strice totul?
Încă nu ţi-am spus partea cea mai bună.
Joe are o nouă slujbă. Pe care şi-a dorit-o dintotdeauna.
Bun. Fiindcă m-am uitat la anunţuri.
Se pare că nimeni nu caută generali la pensie.
- Deci ce are să facă? - Anumite lucruri se vor schimba.
De exemplu, eu o să editez mult mai puţin. Ne mutăm din oraş.
Voi învăţa cum să fac draperii şi poate chiar cum să gătesc.
Să găteşti? Eu zic să nu te pripeşti.
- Ai zis că ne mutăm? - Da, undeva unde nu au semipreparate.
Dar o să fie bine. O să fie fantastic. Crede-mă.
Nu ne putem muta din New York.
- De unde îmi mai iau eu crenvurşti calzi? - Vrei unul?
Îţi promit să mergem des la oraş.
Des? Nu mă mut atât de departe încât să nu pot veni la şcoală.
Acolo unde mergem au o şcoală minunată.
Dar îmi place şcoala la care sunt acum.
Noua şcoală are standarde înalte. Are profesori buni.
De unde ştii tu, cum poţi să fii sigură?
Ştiu deoarece Joe va fi directorul, numai că ceva mai mult.
În ce fel mai mult?
El e mai mult decât un director. E un fel de comandant.
Ce e?
Şi sunt foarte atenţi, foarte organizaţi - ceea ce îţi va prinde bine -
la şcoala militară.
Şcoală militară?
Ca în, unde se poartă uniformă şi mărşăluiesc peste tot cu grămada?
Nu poţi să-mi faci asta. Nu merg.
Vom fi o familie şi familiile trăiesc împreună.
Casa e chiar pe terenul şcolii. Vii acasă la fiecare weekend.
Duceţi-vă voi şi eu rămân. Vii în vizită de câte ori vrei.
- Nu prea cred. - Pot să mă mut cu Amanda?
Ai ei nici nu o să ştie.
Eşti mult prea mişto să te lăsăm în urmă. Şi familiile nu lasă pe nimeni în urmă.
Da, dar...
Nu merg.
Promite-mi că vom rămâne prietene.
Promit. Oricum, nu mă duc.
Promite că n-o să-ţi placă mai mult acolo.
Nici pomeneală de aşa ceva. Ăia poartă uniforme.
Se duc la o şcoală unde învaţă despre strategii militare. Stau în bănci.
Nu contează. Fiindcă nu mă duc.
Nu mă duc.
ACADEMIA MILITARĂ GEORGE WASHINGTON
Bun venit la Academia Militară George Washington.
...18, 19, 20...
Alo? Unde pot să beau o cafea moca?
Unu, doi,
trei, patru...
Nu-mi venea să cred că el era bărbatul pe care îl luasem.
Domnul arăta aici cu totul diferit decât atunci când era acasă cu mama.
Bună. Sunt Carla.
- Kelly. Îmi pare bine. - O să-ţi placă aici.
Nu pot să cred că trebuie să dorm undeva fără o singură piesă decentă de artă.
Uf, iar vine căpitanul Stone. O să ne facă praf.
Cine e căpitanul ăsta, Stone?
Cea mai ingrată tipă de 16 ani din America. Comandant de grupă.
Ea e cea care ne spune ce să facem şi când.
Nu se poate aşa ceva. Doar suntem fiinţe care raţionăm.
- Nu în preajma ei. Nu raţionezi. - Am auzit că ţine un şorecar.
Probabil că va ieşi cu Brad.
Ce e Brad?
Este cel mai chipeş, cel mai perfect băiat care există.
- Şi el vine aici la şcoală? - De ce n-aş fi eu?
Ca şi cum un cadet major ar fi interesat în vreuna dintre voi.
Da, corect.
Dacă aş fi eu n-aş face asta. Nu este reglementar.
Nu e decât o pătură. Nu o vede nimeni în afară de noi.
- Aici totul se face ca la carte. - Mersi de atenţionare.
Dar mi-ar plăcea totuşi să-mi păstrez individualitatea.
Atenţiune! Drepţi!
Scuze! Ţi-am smuls cumva din greşeală vechitura asta jalnică?
Din experienţa mea, lumea nu smulge din greşeală. Şi nu este jalnică.
Acum este. Şi să n-o mai văd în barăcile mele.
Ce te posedă să faci aşa ceva?
Scuze! Tu trebuie să fii căpitanul Stone.
Eşti pe lista mea, larvă.
Dacă aveam şi eu o listă, erai pe ea.
Am să pretind că nu ai spus nimic.
La loc comanda! Continuaţi!
- Vremuri tulburi. - Vor fi vremuri tulburi şi pentru ea.
Tu nu pricepi. În mintea ei, nu eşti decât un gunoi neînsemnat.
Om fi noi la o şcoală militară, dar încă trăim în democraţie.
Anumite lucruri vor trebui schimbate.
Vrei să schimbi o şcoală care e aici de 100 de ani?
Nu prea cred. Sfatul meu - nu te juca cu Jennifer.
Uram totul - uniformitatea, regulile,
culoarea kaki.
Era clar ca lumina zilei că Academia Militară George Washington
trebuia să devină o şcoală mai prietenoasă, mai plăcută şi depindea de mine să o fac.
Eu trebuie să fac totul.
Stingerea. Zece minute.
Ce?
Scuzaţi. Mama mă lasă să stau până la miezul nopţii.
Să mergem! Doamnelor, scularea din pat.
Inspecţia la ora 8 sute. Executarea.
Scularea imediat din pat.
Veţi respecta următorul program. M-am făcut înţeleasă?
Dle, da, dle!
Trezirea la ora 6 sute.
Primul fel la 06:45.
Nimic nu avea logică. Erau 24 de ore într-o zi, nu 6 sute.
Şi de ce ai face felul după curăţenie?
Tot tu. E totul clar, larvă?
Acum, dacă tot m-ai întrebat, ceasul meu are numai 12 ore.
Cu fiecare minut devii mai încuiată, nu?
Asta e tot.
Ai uitat ceva, larvă.
Ce?
Cine putea să le fi pus acolo?
Doamnă, cer permisiunea să vorbesc. Este despre larvă, doamnă.
Doamnă, mă ofer să învăţ larva protocolul militar şi terminologia.
Fă-o. Rapid.
Şi spune-i despre crocodilul cu care m-am luptat.
Prima lecţie: taci şi ascultă.
Două chestii pe care nu le stăpânesc.
Fiecare are un grad. Cu alte cuvinte, saluţi ofiţerii.
Am auzit de generali.
Gradul cuiva îl stabileşti uitându-te la trese şi însemne.
Sergent, maior.
Sergent major. Bună.
Ghicesc şi eu, dar nu se supără nimeni.
Stone.
Uite-l.
- Cum îmi stă părul? - Perfect, ca de obicei.
El e Brad?
Sau cel mai drăguţ băiat pe care l-am văzut? Sau ambele?
- Chiar el. - Arată ca un star rock.
Şi ar trebui să ştiu, fiindcă am fost atât de aproape de NSync.
Mai bine ai sta deoparte. E gagiul lui Stone.
Îi vei vedea vineri la dansul de Bun Venit.
Dans ai spus?
- Toată lumea e invitată? - Putem purta haine adevărate?
Poartă-le dacă le ai.
- Stop! - E de mine!
Liber!
Dau peste el, ca din întâmplare, şi menţionez dansul de Bun Venit.
- Da, dnă. - Bun.
- Părul arată bine? - Da, dnă.
Bun.
- Asta ce-a vrut să însemne? - N-am nici o idee.
Am crezut că o să se bucure cât de repede am învăţat.
MATEMATICĂ
Aici a fost, la sud de Mont-Saint- Jean unde Napoleon, naiv, a încercat să taie
forţele combinate ale lui Wellington şi Blücher. Rezultatul a fost că...
Nu poate aştepta?
Nu ar fi corect din partea mea să nu vă spun acum că mă opun stagiului militar.
Nu cred că am reuşit nimic.
- E doar un test de nivel. - Nu cred că am ajuns încă la nivel.
La şcoala mea, făceam matematică doar când ne venea.
Era un sistem foarte bun. Nici nu trebuia să luăm loc când o făceam.
- Ce ai acolo? - Nimic.
E doar rochia mea pentru vineri seara.
Ia s-o văd. Dumnezeule, e foarte frumoasă.
Vrei să o vezi pe a mea?
Stai să o văd.
Asta e a ta? Ce culoare frumoasă!
Minunat. Dumnezeule, cu ştrasuri.
E fantastic. Ia te uită la partea de sus.
E atât de nostimă.
Hai să ne plimbăm - sau să mărşăluim, sau cum îi ziceţi voi aici.
Sigur.
- Eu cred în controlul armelor. - Aici, ăsta e controlul armelor.
Nu-ţi fă griji, nu se poate trage cu ele.
Grupa de instrucţie e ceva special. Este echipa noastră de fotbal cu arme.
Viaţa militară nu e pentru oricine, cu siguranţă nu pentru mine.
E ceva la care trebuie să te adaptezi.
Cei ca Jennifer sunt obişnuiţi. Ambii părinţi sunt în armată.
- Vine comandantul. - Aveţi ghetele prăfuite.
De voie, cadeţi! Unde vă duceţi domnişoarelor?
Acasă, să luăm nişte rochii pentru dansul de vineri seara.
Domnule!
Vedeţi să alegeţi ceva frumos. Continuaţi, cadeţi.
Aşa vom face. Pa, Joe.
Nu poţi să vorbeşti în felul ăsta cu comandantul.
Ba pot.
El e tatăl meu vitreg. El şi cu mama s-au cunoscut la o nuntă,
şi le-a plăcut aşa de mult, că au decis să aibă propria lor nuntă.
Spune-i lui Jennifer. Se înmoaie dacă află.
Negativ. Ea e bătălia mea personală.
- Haide! - Eu...
E în regulă.
Alege tu prima. Sunt ale tale.
Nu. E mult mai interesant dacă alegi tu prima.
Uite-o. Bună, baby.
Partea bună cu mama e că totdeauna mă întâmpină ca şi cum sunt plecată de ani.
- Cum ţi se pare şcoala? - Este foarte bine organizată.
- Ea e Carla. - Îmi pare bine.
Îmi pare bine.
Ce părere ai? Negru, albastru sau argintiu?
Cred că oricare din ele arată bine pe Carla.
Cred că albastrul. Absolut minunat, foarte la modă acum.
Cina e aproape gata, aşa că veniţi să serviţi.
Poate că viaţa militară are şi o latură feminină.
Mama nu e cu voi să vă ţină de mână. Treceţi la treabă.
Haideţi fetelor. Să văd genunchii sus, sus, sus!
Să te văd că omiţi.
Dacă te prind, rămâi la urmă şi o iei de la capăt.
Asta era.
- Asta nu e distracţie. - Sus, sus, sus, sus, sus!
Să mergem!
Mişcaţi-vă!
E înalt.
Executarea! Mergi, mergi, mergi, mergi!
Ţi-ai rupt o unghie? Nu-mi pasă.
Executarea! Şi mama se mişcă mai repede de-atât.
Unu, doi! Unu, doi! Mai repede. Patetic.
- Haide, Collins. - Mergi, mergi, mergi, mergi, mergi!
- Continuă să mergi. - Sunteţi atât de înceţi.
Larvă, hai. Să te văd de ce eşti în stare.
Asta şi fac.
Sunt în siguranţă.
Dă-i drumul, acum!
Jos!
Acum, în noroi.
Târâş, târâş, târâş ca un şarpe ce eşti.
Nu te opri.
Eşti ruşinea grupei, a plutonului.
Nici măcar nu pot... Ce faci? Nu te opri.
Mă dau bătută.
Dă-i drumul.
Treci aici jos. Acum, larvă.
Şi ce faci atunci când un membru al echipei se bazează pe tine?
Cobori pe funie şi-l salvezi.
Nimeni nu e lăsat în urmă. E clar?
Urăsc înălţimile. Sper să nu cresc prea înaltă.
Alo! Şi atunci când merg pe jos cad.
Atenţie, drepţi!
- A mai rămas cineva acolo? - Dle, nu, dle.
Bravo! Dansul de Bun Venit începe la ora 19:00.
Dă liber grupelor.
Rupeţi rândurile!
A început să mi se facă foame.
Ce-ar fi să trimiţi după o salată Caesar cu puţin pui Cajun,
cu un strop de cilantro şi puţin sos de lămâie,
şi cu biscuiţi de stridii?
Bun!
Bine.
Mama!
Sergentul Ramos va prelua comanda.
Vei repeta cursul până îţi iese bine.
Dar cum rămâne cu dansul?
- Tu nu vei fi acolo. - Eşti sigură că ai voie să faci asta?
Şi ce ai de gând să faci? Să-i spui tăticului vitreg?
- Îţi spun ţie ce am de gând să fac. - Ce?
Absolut nimic, dnă.
Larvă.
Atenţie!
Înapoi. La pneuri.
Repede. Şi ridică picioarele.
Asta mai lipsea.
- De ce eu? - Dă-i drumul.
Sergent Gloria Ramos, supraveghetoarea mea particulară de sclavi, era dură,
dar nu avea privirea lui Jennifer, de ură sută la sută.
Am decis să încerc s-o găsesc pe Gloria cea adevărată, care tânjea să fie umană.
Îmi pare rău că trebuie să pierzi dansul.
- Nu dansez. - Nu vrei să asculţi muzica?
- Urăsc muzica. - Nimeni nu urăşte muzica.
Este un instinct primitiv pe care îl poţi dezlănţui oricând.
Nu mi s-a întâmplat.
Să ajungem la sursa refuzului tău.
- Nu te opri. - Asta şi intenţionez.
Pot să dau un diagnostic şi să urc în acelaşi timp.
Sub sârmă, cadet.
- Îţi sângerează braţul. - Asta era chestia aia roşie şi lipicioasă!
- Cum te simţi? - Nu simt nimic. Vreau să termin.
Vreau să fac asta şi va fi cel mai bun rezultat personal.
În special că nu am mai făcut asta până acum.
De la salonul din Montezuma, la coasta din Tripoli...
Asta e infanteria marină.
Atunci... Cârmeşte, cârmeşte vasul, uşor...
Asta e marina.
Nu cred că voi reuşi vreodată să fac asta.
Acasă în Ponce, avem cele mai frumoase stele.
Când mă târăsc aici prin noroi, îmi imaginez că sunt acolo,
pe plajă, şi că nisipul este fin şi cald.
Asta este adevărată poezie.
Să-ţi arăt. Foloseşte-te de coate.
Îţi dă mai multă stabilitate şi te ajută să ajungi acolo mai rapid.
Foloseşte genunchii ca să împingi.
Apoi, când trebuie să te bagi pe sub sârmă,
fă-te una cu pământul, uite aşa.
- Gata? - Da.
Start.
Pot să o fac.
S-a oprit ploaia. Mulţumesc.
Poate într-o bună zi îţi voi dovedi că distracţia nu e doar pentru tonţi.
Să-ţi spun ceva - poţi să încerci.
Misiune încheiată. Rupe rândurile!
Mă duc să-i spun lui Carla.
DANSUL DE BUN VENIT
Larvă!
Bine!
Bună treabă.
Cel puţin cineva ştie ce înseamnă munca de jos.
Ar fi fost grozav dacă Domnul mă invita în biroul său în alte circumstanţe.
Tatăl meu a fost comandantul acestei academii, aşa că îţi înţeleg situaţia.
Cu mine era mai sever decât cu restul ca să dovedească că era corect.
Pe vremea aceea, lumea nu înţelegea cât de fragil este psihicul unui copil.
Să nu-ţi faci griji, dle. Într-o bună zi vei da totul uitării.
Nu sunt mulţumit cu performanţa pe care ai avut-o în prima săptămână aici.
Nici eu nu sunt mulţumită cu ce se întâmplă. Lucrurile pot fi mult mai bune.
Ştiai că este un grup care practică aruncarea de puşti?
Parcă ar fi roboţi.
Şi eu am fost unul dintre roboţi când învăţam aici la şcoală.
Erai tânăr. Nu ştiai ce faci.
Căpitanul Stone zice că i-ai stricat intenţionat bunurile personale -
o rochie albă, pe care ai atins-o dinadins.
Nu a fost intenţionat sau dinadins, dle.
M-am împiedicat în timp ce mă apropiam de dans şi...
Căpitanul Stone nu e singura care se plânge.
Profesorii găsesc lipsa ta de disciplină...
problematică.
Este timpul să înveţi cum lucrăm noi aici.
Uniformitatea este ceva spre care năzuim.
- Eşti sigur că asta e ceva bun? - Sunt convins.
Deşi se respectă demnitatea individuală, individul este în serviciul grupului.
Motiv pentru care îi spunem serviciu.
Este o lecţie pe care va trebui s-o înveţi, soldat Collins, şi o vei învăţa.
Eşti liberă!
Acum poţi să mergi acasă. Spune-i mamei tale că vin şi eu imediat.
Aici e Adam Collins. Vă rugăm să lăsaţi mesaj.
Am sunat să văd ce faci.
Nu e nici un motiv de îngrijorare, chiar dacă nu sunt în apele mele.
E din cauza alergiei pe care o am la ţară.
Trebuie să plec. Pa.
I-am dat o săptămână întreagă lui Washington,
şi se pare că noi doi nu avem absolut nimic în comun.
Trebuia să-i spun mamei, "Nu vreau să stau aici."
Mă primeşti în poala ta? Vreau să-ţi spun ceva.
OK. Fiindcă şi eu vreau să-ţi spun ceva.
Spune tu prima.
Îţi spun direct, fără ocolişuri, OK?
O să avem un copil.
Un copil?
Uau!
Dar să ştii că te voi iubi sută la sută.
Şi sunt sigură că voi iubi şi bebeluşul, dar pe tine te voi iubi mai mult.
Şi eu, mama. Totdeauna te voi iubi mai mult.
Camera bebeluşului va avea nevoie de picturi pe care numai tu ştii să le faci.
Îmi place când faci apel la psihologie.
Mami, m-ai făcut o fiică foarte fericită.
Bun. Acum, ce voiai să-mi spui?
Eu?
Voiam să-ţi spun de Carla, că s-a dovedit a fi o foarte bună prietenă.
Nu-i puteam spune că abandonez şcoală.
Cu venirea copilului pe lume nu puteam permite nici un dram de haos.
- Cum te simţi? - Bine.
Tocmai i-am spus lui Kelly vestea cea bună.
Felicitări,
soră mai mare.
Strângere de mână?
Deodată, mi-am dat seama că Domnul nu era încă pregătit să fie tată.
Lista cu lucruri de făcut: dă-i mamei suport total, de la femeie la femeie:
ajută-l pe Domn să înţeleagă noul rol de tată;
şi încearcă să convingi armata să permită folosirea păturilor proprii.
Eu trebuia să fac totul.
OK, doamnelor, să mergem!
OK. Grozav.
Ştiu eu că trebuie să fie ceva în neregulă, aici.
Dnă, nu, dnă.
De data asta ai scăpat - nu ştiu până când.
Ştii,
cred că am spus ceva despre vechitura asta jalnică.
Ah, da. Că nu voiam să o mai văd vreodată în barăcile mele.
Şi acum nu o voi mai vedea.
Vise plăcute, larvă.
La loc comanda!
Şi eu trebuie să o las să-mi facă aşa ceva?
Da. Acum, culcă-te.
Trebuie să găsesc eu ceva.
- Treci înapoi în pat. - Asta e între mine şi ea.
CĂPITAN CADET STONE
Ştiu că tu ai fost. Şi am un cadou pentru tine.
Aici, îi spunem curtea marţială.
Mă simt atât de jenată că eu nu ţi-am dat nimic, dnă.
- Şi ce înseamnă? - Trebuie să apară la curtea de cadeţi.
- Să-i punem un avocat? - Cadeţii conduc formalităţile.
- Eu revizuiesc şi dau pedeapsa. - Asta te pune într-o situaţie delicată.
Nu fii prea blând cu ea. Dar poate nici prea dur.
Asta este slujba la care am visat toată viaţa. De când eram copil.
Ascultându-l pe tata, privindu-l, trăind în casa asta. Nu pot să dau acum cu piciorul.
Tu crezi că o fetiţă poate să facă asta?
Nu am crezut, până nu am întâlnit singura fetiţă care ar putea.
Cred că vreau să ies la o plimbare.
Îmi pare rău, mami. Nu am vrut să iasă aşa.
Vino şi ia loc.
Vino aici. Este OK.
Va trebui să îţi ceri scuze curţii.
Poate că nu trebuia să fi venit aici.
Mami, nu m-ai întrebat niciodată dacă voiam să vin aici.
Capitolul 101 para 2: încălcarea ordinii în dormitoare.
Capitolul 103 para 4: violarea codului uniformei militare.
- Capitolul... - Vorbind despre codul uniformei...
casca, te rog, căpitan cadet Stone.
Capitolul 102 para 2: insubordonare.
- Capitolul... - Căpitane.
Probele, te rog.
Clienta mea vrea să specifice că este doar vopsea - iese la spălat.
Procedura legală încheiată. Începem deliberarea.
- Am uitat să le spun că-mi pare rău. - Nu se acceptă scuzele.
Nu ţie. Lor, dnă.
Sper că au înţeles că a fost un delict pasional. Trebuia să retaliez.
- Nu au cum să mă găsească... - Vinovată.
Cadetul va raporta la biroul comandantului pentru sentinţă.
M-am gândit cu multă atenţie la o pedeapsă,
şi cred că am găsit -o pe cea nimerită.
Prin aceasta te condamn...
la grupa de instrucţie.
Grupa de instrucţie? Domnule, nu sunt bună la formaţii.
- Sunt genul solist. - Cine a zis că vei fi în grupă?
Asta ar fi o onoare. Te condamn să fii manager la echipament.
Trebuie să păstrezi uniforma în ordine; lustruieşti ghete şi alămuri;
întreţii puşti, fanioane, teci şi săbii.
Aici, asta este văzută ca o muncă de jos.
Poate aşa vei învăţa puţin respect faţă de bunuri.
Şi să sperăm, că vei afla ce este grupul
- cel care practică cu puşti, cel la care te referi drept roboţi - şi ce vrea el.
1970.
Am fost în echipă în acel an şi am ieşit pe locul trei. De atunci nu am mai câştigat.
Asta se va schimba. Colonelul Mikkelson este consultant de grupă.
Îi raportezi lui luni dimineaţa, după ore, şi să te pregăteşti.
Eşti liberă!
Unu, doi! Unu, doi!
Eşti OK? Am primit mesajul tău.
Totdeauna îmi fac griji când încerci să pari fericită.
Sunt bine. Numai că am trecut prin curtea marţială.
- Formidabil! - Şi sunt la grupa de instrucţie.
Nu tocmai în grupă, ci...
Sunt atât de mândru de tine.
- Te-am sunat doar ca să-ţi spun asta. - OK, scumpo.
- Trebuie să plec. - Pa.
Echipamentul va fi curat, lustruit, gata de folosire.
E ca în luptă - când ai nevoie de ceva,
ai nevoie acum şi să fie în stare de operare. Înţeles?
- Dle, da, dle! - La datorie, cadet.
Nu ştiu clar, dar am aflat părul lui Jennifer e vopsit blond
E meschină, abia dacă respiră aş fi fericită s-o văd plecată
Nu ştiu clar, dar am aflat inima lui Jennifer e al naibii de rece...
- Cât de rece? - Foarte rece.
- Cât de rece? - Rece ca gheaţa.
Asta numeşti tu lustru la ghete?
Putem fi raportaţi pentru asta.
Uite aşa se face.
Tu mă faci să râd, cadet Kelly.
Arma sus!
Rotaţi arm' în revers!
Arma la piept!
Sus în revers! Prezentaţi arm'!
De voie!
Cum ştiţi, în două săptămâni avem o întrunire. Dar nu va fi doar practică.
Este primul pas către câştigarea regionalelor.
Aşa că...
să mă faceţi mândru.
Atenţiune!
Dle, da, dle!
Arma sus!
Rotaţi arm' în revers!
În clipa aceea am realizat - era ca în Lacul lebedelor,
numai că în loc de jupe, toţi purtau uniforme.
Şi totuşi, era atât de frumos.
Sigur, te ajut eu cu echipamentul.
Grupa asta n-o fi cea mai bună, dar va luci cel mai tare.
E incredibil de drăguţ din partea ta.
Parte din ce învăţăm aici e să ne ajutăm.
Jur că aş face-o. Numai de m-aş încadra, ştii?
- La început nimeni nu se încadrează. - Şi cu tine cum e?
Eu? Sunt norocoasă să fiu aici.
Acasă nu era... Nu era ceea ce mi-aş fi dorit.
Pentru o fată ca mine ăsta e raiul pe pământ.
Crezi că ţi-ar face plăcere să iei cina cu noi, vineri?
Poate rămâi să dormi?
Sigur. Mi-ar făcea plăcere.
Dle! Pot să împrumut nişte scuipat, dle? Promit să plătesc înapoi.
Mă întrebam dacă vrei să mă ajuţi cu mişcările pentru ziua cea mare.
- Sigur. - Fantastic.
Căci mi-ar place să batem Academia Rahway şi sunt sigură că asta vrei şi tu.
Nu că mă laud, dar se pare că aduc noroc,
şi uneori lumea mă atinge pe cap.
Armele, te rog.
- Poftim. - Mersi.
Sigur.
Sesiunea de practică prin invitaţie GWMA - Liceul Rahway -
va începe în cinci minute.
Înainte marş!
Uite-i. Liceul Rahway.
Să nu ne lăsăm intimidaţi.
Suntem gata cu toţii, căpitane?
Dnă, am întotdeauna rezerve, dnă. Poftim.
Arma sus!
E cazul să strălucim.
Arma pe piept!
Pe umărul drept!
Înainte!
Grupa de instrucţie a Academiei Militare George Washington.
Liceul Rahway, întrecere fără arme.
Înţeles, dle!
Grupa de instrucţie a Liceului Rahway.
Mişcare!
Lovitură!
Înainte marş!
USMC.
Dle!
Mă aştept ca data viitoare toţi să meargă uns.
E clar că trebuie să exersăm şi iar să exersăm.
Performanţa de azi a fost în întregime...
Ajunge!
Nu de practică avem noi nevoie.
Faza de instrucţie ne iese bine ca şi lor.
Problema e la faza de prezentare.
Avem nevoie de inspiraţie. Originalitate. Creativitate.
A fost bine. Ne va ieşi data viitoare când contează.
Sunteţi liberi!
Tu ce faci?
Drace!
Nimic. O nimica toată care am zis eu că te va înveseli.
Fă-o din nou.
- Şi e un ordin. - Dle, da, dle!
OK, asta este lista cu ce am de făcut: să ajut relaţia Domnul - mama să continue,
să călăuzesc un copil în lume şi să câştig o medalie la echipe pentru Brad.
Eu trebuie să fac totul.
Urează-mi baftă.
- Hei. - Hei să-ţi spui ţie, soldat.
- Ce e asta? - O brăţară pe care o legi la mână.
Îţi pui o dorinţă şi când cade ţi se îndeplineşte dorinţa.
Sau o eşarfă din Nepal, brăţări din bazarul din Marrakesh.
Mă simt puţin jenată să-ţi ofer lucrurile astea, dar e tot ce am.
Ce urmăreşti?
Am decis să încerc pentru grupa de instrucţie. Şi am nevoie să mă antrenezi.
Nu ar fi profesional dacă nu m-ai lăsa să te plătesc.
S-a adeverit din nou - accesoriile sunt cel mai bun prieten al fetelor.
Cine este Comandantul Suprem al Forţelor Armate al Statelor Unite?
Ştiu asta.
Care este numărătoarea de la umărul drept arm' la poziţie de drepţi arm'?
Ai întrebat cumva, "Câte arme are un umăr?"?
Ordin de rotire jos arm'!
- Cum mă descurc? - Nu e rău.
Pentru o larvă.
- Ce urmează? - Nimic.
Nu putem face nimic altceva.
Încearcă pentru noul element miercuri, şi tu...
eşti gata.
Mulţumesc, Gloria.
Adevărat material de ovaţii. Sper că ai notat punctele slabe din execuţia ei.
Aceasta încheie proba de selecţie.
Lista cu numele celor selectaţi
va fi afişată la panou mâine la ora 09:30.
Vă doresc succes tuturor.
Cadet Collins.
Mi-a fost adus la cunoştinţă, că fără ştiinţa sau aprobarea mea,
ai încercat să intri în grupa de instrucţie.
Dle, da, dle!
Şi mai mult, la recomandarea căpitanului cadet Rigby,
ai reuşit.
Felicitări.
Vreau să ştii cât de mândru sunt de tine.
Şi acum ce facem, ne îmbrăţişăm sau salutăm sau dăm mâna sau cum?
Cer permisiunea să vorbesc, dle.
Recunosc că a fost o idee bună să-mi dai sentinţă la grupa de instrucţie.
A fost o lecţie bună pentru mine. Dar, dle, şi dta ai nişte lecţii de învăţat.
Şi care ar fi ele?
Avem de crescut un copil, dle. Şi sincer, cred că o să ai nevoie de ajutorul meu.
Copiii nu ştiu să salute. Ei plâng şi când nu au nici un motiv.
Nu sunt tocmai curaţi, dar miros bine - de cele mai multe ori.
Trebuie să le zâmbeşti tot timpul,
şi trebuie să-i cari peste tot în braţe zi şi noapte.
Dacă nu, au tendinţa să zbiere.
Permisiune de instruire.
COLLINS
Bravo! E minunat.
Vreau să spun, ceea ce faceţi, mişcările.
Cred că am putea introduce ceva asemănător la prezentarea pe regiuni.
Tu glumeşti, nu? Ăsta e soloul meu.
- Nici nu-mi amintesc ce am făcut. - Nu contează.
Vreau să spun că avea foc, spirit.
Echipa noastră are nevoie de aşa ceva. Fă-o din nou - a fost bine.
Bătălia pentru Choisin Reservoir în iarna glacială din 1950-51
nu a fost o retragere ci un avans înapoi.
Una din marile operaţii strategice de salvare militară,
chiar dacă a fost infanteria marină.
- Deci avansarea înapoi e un lucru bun. - În cazul ăsta, un lucru excelent.
Divizia I a rămas împreună, a lucrat împreună şi a supravieţuit împreună.
Uau! Continua să mă uimească
că ceea ce înveţi la şcoala militară se poate aplica în viaţa reală.
Dintr-o dată am înţeles de ce era important să o înghit pe Jennifer.
Bună.
Vreau să spun: dnă, bună, dnă!
Dnă, cadetul acesta are câteva idei grozave despre o rutină
pe care ar vrea să o împărtăşească cu căpitanul ei.
Idei grozave, ha?
Sunt sigură că i le-ai comunicat lui Brad.
Dnă, nu, dnă!
Tu eşti perechea mea.
Şi comandantul meu.
Eu cu tine lucrez.
Permisiune să vorbeşti, cadet.
Tata va fi foarte surprins.
El crede că mâncarea vine în cutii mici albe de la restaurantele chinezeşti.
Răspund eu.
Tata!
Mi-a fost dor de tine.
- Mă bucur să te văd, Adam. - Mersi.
Îţi mulţumesc de invitaţie.
Şi îţi mulţumesc că ai aşa o grijă de fetiţa noastră.
Uite ce ţi-am adus.
Închide ochii. Nu trişa.
Strâns.
Deschide.
Brunei. Sultanul mi-a dat un decont special pentru tine.
Arăţi... mare.
Mulţumesc.
- Uriaşă. - Asta ai spus.
Masa e gata în cinci minute. Poate şase.
Sper că îţi place curcanul. Şi nu o să-ţi vină să crezi -
când am cumpărat curcanul, era crud.
- Nu! - Da.
Îţi aminteşti ce ţi-am scris despre alpinism?
Am luat un proiect chiar aici, în Hudson Valley.
Alpinism extrem în munţii Shawangunk.
Voi filma la Rockridge Point, ceea ce înseamnă că
te voi putea vedea la concursul de instrucţie pe echipe.
Voi filma dimineaţa devreme, şi apoi ne vedem noi doi la ora 11.
Ne vom sincroniza până şi ceasurile şi tot.
- Promiţi? - Promit.
Atenţie! Concurenţii de la nivelul master, luaţi aminte:
faza de inspecţie la toate formaţiile începe în clădirea de campanie la ora 11.
INSTITUTUL MILITAR HUDSON
- Dle. - Cadet major.
O să-i dăm cu totul peste cap,
fiindcă de data asta avem ceva ce nu s-a mai văzut.
Armele noastre secrete.
- Căpitan cadet Stone. - Dle.
Verifică programul şi-mi raportezi.
Da. dle.
- Cadet Kelly? - Da, dle.
Vreau să verifici din nou puştile, ca să...
Sau nu.
Cum ai ajuns aici?
Mama ta a sunat-o pe mama mea şi mama mea a sunat după o maşină.
Toată lumea, ea e Amanda.
Ea e cea mai bună şi mai adevărată prietenă.
Deci ea e Gloria, Rose, Leslie, Taylor, Allison şi Sam.
Vreau să urez tuturor bun venit la concursul
de instrucţie pe grupe din nord-est, de anul acesta.
Daţi-mi voie să spun tuturor taţilor şi mamelor prezente astăzi:
trebuie să fiţi foarte, foarte mândri de tinerii aceştia.
Să înceapă faza de inspecţie.
Cea mai bună formaţie să câştige.
Ce reprezintă liniile de pe steagul Statelor Unite ale Americii?
Dle, cele 13 colonii originale, dle.
Câte poziţii sunt...
Ce elemente formează simbolul corpului infanteriei marine?
Cine este comandantul suprem al forţelor armate al Statelor Unite?
Dle, preşedintele Statelor Unite, dle.
Cum răspunde cadetul curtoaziei unui ofiţer superior când nu e în formaţie?
Când răspunde curtoaziei unui individ cu puşca de cadet
şi umărul drept, umărul stâng sau drepţi arm' şi nu în formaţie, dle,
cadetul va executa prezentarea armei, dle.
Poate cadetul să exemplifice?
La loc comanda!
Câte colonii originale au fost?
De cât timp lucrezi la trageri?
Când este aniversarea corpului de infanterie marină?
Cine este ministrul apărării?
Dle, onorabilul Donald Rumsfeld, dle.
Un zece perfect la toate. Aşa se câştigă.
Bun. Să nu ne culcăm pe lauri.
Trebuie să ducem treaba până la capăt.
Ce a fost asta?
E tata. Trebuia să fie aici.
Tata?
Dacă suna acolo, toată formaţia...
..ar fi fost descalificată pe loc, mulţumită ţie.
Ce-ţi veni să aduci un telefon cu tine?
Tata e singurul care mă sună la el.
Şi numai atunci când trebuie să vorbească cu mine.
E singura soluţie de comunicare.
- Îmi pare rău. - Prietena ta adevărată te putea ajuta.
Nu m-am gândit când am spus-o.
Îmi pare tare rău.
Nu vă îndepărtaţi. Staţi pe aproape.
Va trebui să ne concentrăm la maximum.
Atenţie: formaţiile de la nivelul master
faza de regulament Academia Militară George Washington,
liceele Rahway şi Jefferson vor începe în zece minute.
Formaţie, atenţiune!
De voie!
Am aşteptat momentul acesta nu de luni - ci de ani.
Arătaţi bine. Ştiu că sunteţi gata.
Vreau să vă mulţumesc că ne reprezentaţi şcoala. Înseamnă mult pentru mine.
Să ne faceţi mândri.
Să o facem din nou.
- Dacă câştigaţi sau nu, veţi fi minunaţi. - Dle, da, dle!
- Ce se întâmplă? - Nimic, dle.
Te cunosc destul de bine ca să ştiu că nu e niciodată nimic.
Ce s-a întâmplat?
Dle, cadetul este îngrijorat că tatăl ei poate fi rănit.
De ce? Ai aflat ceva?
Dle, nu, dle!
Dar nu e aici şi mi-a promis că vine. L-ai auzit.
Tatăl acestui cadet este cunoscut ca temerar.
Celularul nu răspunde şi nu s-a mai întâmplat.
De când nu ai mai avut veşti de la el?
A încercat să mă sune acum 2 ore, dle, şi apoi s-a întrerupt.
Se mai întâmplă.
Dar el nu e aici, şi el ştie cât de important este pentru mine.
- Vrei să mergi să-l cauţi? - Nu, dle.
Cadetul va rămâne cu formaţia ei. Cadetul nu-şi va dezamăgi grupa.
Cadetul nu te v-a dezamăgi.
Totuşi, ştiu că ceva se întâmplă cu el.
- De unde ştii? - Ştiu eu.
- Să mergem după el. - Negativ, dle.
Cadetul ştie cât de importantă este competiţia pentru comandant.
Cadetul îşi cunoaşte datoria.
- Şi cadetul... - Se descurcă ei.
Vor rămâne cu trei elemente. Cadetul are o datorie şi faţă de tatăl ei.
Să mergem.
Mulţumesc, dle.
- A spus că se duce la Rockridge Point. - Ştiu eu unde este.
- E toată lumea prezentă? - Numai o clipă.
Ghici cine lipseşte?
Tata.
Asta e apărătoarea camerei lui.
Spune-i elementului patru să se retragă.
Ce e larvă, larvă moare.
Tata.
Centrul de comandă, general Maxwell.
Om căzut la 2,6 km sud de drumul vicinal 35 lângă Rockridge Point.
Cer de urgenţă echipaj de salvare şi o ambulanţă. În regulă.
- Cobor la el. - Nu, nu pot să risc asta.
- Aşteptăm echipa de intervenţie. - Dle, nu-l las singur pe tata.
Voi coborî la el cu funia. Tu nu poţi să o faci - n-am să te pot ridica înapoi.
Eu trebuie să o fac.
Nu-ţi fă griji - am antrenament.
Pot să o fac.
Academia Militară George Washington
cere permisiune de acces la platoul de instrucţie, dle.
- Permisiune acordată. - Nu o văd.
Dă-ţi drumul încet, în jos. Nu trebuie să te grăbeşti.
Câte un picior o dată, încet.
Încet şi sigur. Concentrează-te. O să reuşeşti.
Eşti OK?
Sunt bine.
Vrei să te ridic înapoi?
Nu, dle.
- Crezi că ajungi? - Funia e prea scurtă.
Tata.
Acel prim pas este remarcabil.
Raportează!
Situaţia este sub control, dle.
GWMA, dle.
Tata.
Bravo!
În momentul acela, am simţit că Domnul era gata să aibă copilul.
Un moment de imortalizat pe peliculă. Bine era dacă aveam camera.
I-aş prezenta pe tata...
şi pe tata...
ambii curajoşi, ambii în siguranţă.
Şi ambii ai mei.
Doi taţi.
Şi, Kelly, poţi să ai şi doi prieteni cei mai buni.
Domnul a intrat în stare de tată aşa de repede, că nu puteam decât să zâmbesc.
Poate, ar putea fi posibil, ca să nu trebuiască să fac eu chiar totul.
Avem cinci puncte mai puţin.
În tine şi Kelly e speranţa. Sunteţi arma secretă pe care o avem.
Doar dacă nu se întâmplă vreo minune, nu avem nici o şansă.
Am ştiut eu. Ştiam că nu e decât o mică...
Larvă? Asta ai vrut să spui, dnă?
Sau voiai să spui 'dna'? Dacă da, trebuie să fii confuză.
Pe loc repaos!
La ordinul meu, Kelly a fost scuzată oficial de la faza de instrucţie.
Continuaţi.
Şi mult succes.
Dle. Cadet Kelly Collins, se prezintă la datorie, dle.
Şi se aşteaptă să câştige.
Atenţiune, formaţiile finaliste.
Faza de prezentare va începe în 5 minute.
Să ne pregătim de ropot. Rupeţi rândurile!
Pe ei, fetelor.
Nu e că îmi place mai mult de Amanda. Doar că îmi place de ea de mai mult timp.
Îmi pare rău. Mai suntem prietene?
Reprezentând Academia Militară George Washington,
căpitan cadet Jennifer Stone şi cadet Kelly Collins...
- De voie! - ...în competiţia fără arme.
Avem mult de recuperat din cauza ta.
Noroc că suntem excepţional de bune la asta!
Atenţie!
Să o facem!
GWMA.
Doamnelor şi domnilor, dacă vreţi să fiţi atenţi?
Spectacular. Nu cred să fi văzut regionale mai bune ca cea de azi.
Şi nici mai strânse.
Deci fără să mai amânăm, locul trei, bronzul,
este luat de Liceul Thomas Jefferson din Redding, Connecticut.
Şi câştigătoare, în cea mai strânsă votare de la începutul competiţiei, este...
cu numai un punct...
Liceul Rahway, care ia aurul.
Întrecând Academia Militară George Washington, care ia argintul.
Felicitări tuturor.
- Am pierdut. - Nu, nu am pierdut.
Am fost medaliaţi. Mergem la naţionale.
- Dacă nu... - Exact.
Dacă nu intrai tu în echipă....
nu am fi ajuns atât de departe.
Bun, ştiam că într-o bună zi aveam să le spun nepoţilor mei despre chestia asta.
La anul, vom fi şi mai buni.
Dacă lucrăm împreună la rutină, nu se ştie niciodată...
De fapt, pentru mine nu va fi nici un la anul.
Tata a fost transferat în Europa, aşa că plec.
Dar am o dorinţă pentru tine, cadet.
Să devii comandant de pluton
şi să ai de-a face cu o mică larvă ca tine.
Formaţie, adunarea!
Înainte, marş!
La dreapta!
Stop!
La stânga!
Pentru onor, prezentaţi arm'!
Rotiţi arm'!
Fiind prima mea autobiografie, posibil să nu-mi fi ieşit totul bine.
Evenimentele sunt reale, simţirile sunt adevărate,
şi biografia este terminată.
Dar s-ar putea să fi uitat cu ce era fiecare îmbrăcat.
Dedicat lui Carol Rubin