Hænderne op! Det er et røveri. Hit med pengene!
- Hvad er det? - Yen.
- Jeg vil ikke have kinesiske penge. - Det er japanske. Kursen er god.
- Jeg vil have euro! - Dem tog japanerne.
- Begik de røveri? - Nej, de vekslede yen.
Fandens også.
- Hvor kan jeg veksle yen? Kan du? - Jeg har pund og canadiske dollars.
- Hvad er det her for et sted? - Et vekselkontor.
- Jeg ville røve en bank. - Der er en på hjørnet.
- En lille filial? - Ja. til en af de store banker.
Hænderne op! Det er et røveri.
Han løb ned mod biograf-centeret.
Hallo. De der...
Hallo. De der!
Hej.
Jeg hedder Quentin, og jeg er fra Montargis.
Spiser du?
- Nej, jeg skider. - Den var god!
- Er det kiks? - Hvad vil du?
Jeg spurgte bare, om det var kiks.
- Tygger du altid i samme side? - Bliver du ved?
Du har måske ondt i venstre side, og så tygger du kun med højre.
Jeg kendte en fyr, Michaux eller Michelet, jeg kan ikke huske...
- Hold kæft. Lad mig spise i fred. - Bare spis. Det generer mig ikke.
Så Michaux, Michelet eller Michalon, eller hvad han nu hed...
Han havde altid et stor kind ligesom dig. Jeg grinede og sagde:
"Du ligner en rumpe med én balle."
- Hold op eller jeg slår! - Okay.
Jeg kaldte ham for "Endeballe".
Han smaskede ligesom dig. Et rigtigt tærskeværk.
Så jeg sagde: "Endeballe, du æder som et tærskeværk."
Jeg forstår det ikke. Vi småsludrede, og pludselig sprang han på mig.
- Det der går ikke. - Vi har ingen eneceller.
- Hver gang han møder en ny... - Måske kan vi slippe af med ham.
Prøv at koncentrere Dem. Hvad ser De der?
En plet?
Det er fint, men hvad minder pletten Dem om?
Prøv at koncentrere Dem.
Et renseri?
Det handler om plettens facon. Ikke hvordan den fjernes.
Undskyld!
Det var en flue. Og jeg fik den ikke.
- Hvad med pletten? - Der er en på slipset.
Den der plet!
Den er jeg ligeglad med. Den der irriterer mig.
Sid stille.
Du er fandeme for meget!
Jeg fik den.
- Jeg kan ikke tage ham. - Det er ikke sandt.
Jeg har undersøgt ham. Han lever bare 100% i nutiden.
- Jeg forstår ikke. - Han er exceptionel dum.
Han vil få det bedre hos Dem.
Vi behandler sindssyge, ikke dumhed.
Der burde findes sådan et sted, men det ville blive alt for omfattende.
Nå...?
- Har du haft en god dag? - Ikke specielt. Jeg har shoppet.
Han har intet sagt, siden han kom.
Jeg kender ikke engang hans stemme.
Jeg kan også holde kæft og glo ind i væggen i timevis.
Vi har fundet liget. Bliv bare ved med at glo og forestil dig -
- en skov om natten, en kvinde i forrådnelse i en plastikpose -
- dræbt af Vogel, fordi hun kendte dig.
Kan du lide det? Så fortsætter jeg. Næste scene:
En søndersprængt panserbil.
En fyr, der dukker op og stjæler røvernes gevinst.
God historie, ikke? Nyder du det stadig? Så fortsætter jeg.
Vi er hos Vogel. Du ved jo udmærket, hvordan der ser ud.
Alt er smukt og luksuriøst, bortset fra Vogel selv.
Han er grim og vred, for du har ramt ham hvor det gør mest ondt.
På tegnebogen.
Jeg er ude efter Vogel, ikke dig.
Giv mig ham og pengene, så er du en fri mand.
Sid bare der glo og tænk grundigt over plastikposen i skoven.
Når du ikke kan holde det ud mere, så ring til mig.
Hej!
- Quentin fra Montargis. - Hvad så?
Gider du ikke snakke? Det er normalt. Hvor længe har du været her?
Jeg kendte en afrikaner fra Caribien.
- Så var han afrocaribier. - Afrikaner. Han hed Joseph.
Folk i Caribien kan vel godt hedde Joseph, ikke?
Måske.
- Nu snakker du. Hvad hedder du? - Joseph.
- Du er afrikaner! - Caribier!
En caribisk afrikaner fra Caribien.
- Er du ude på noget? - Nej, jeg kan godt lide afrikanere.
Det nytter ikke at hidse sig op. Han glor bare ind i væggen.
Han er af den gamle skole.
Åh nej, ikke ham igen.
- Hvad sker der? - Quentin ender altid i slagsmål.
Han har drevet fem fanger til vanvid på to uger.
Hej.
Jeg er Quentin fra Montargis.
Hvad kigger du på?
Må jeg også se det?
Jeg kan ikke se noget.
Nå jo... Er det edderkoppen?
Jeg har prøvet at dressere en, men det gad den ikke rigtig.
Jeg gav den lette ordrer som "sit!", "dæk!" og "tilbage!"
Den stirrede bare på mig.
Den så ikke ud til at forstå.
Men måske var det en af de mindre kloge edderkopper.
Jeg prøvede i en måned, men så gav jeg op.
Vi kan prøve, men du bliver nok skuffet.
Jeg elsker heste, og du har hesteøjne.
Tag mig det ikke ilde op, men du har hesteøjne.
Godt.
Som lille ville jeg være jockey, men jeg blev for stor.
Så blev jeg stalddreng. Hestene havde store smukke øjne som dine.
Der lugtede godt i stalden.
De store udstående hesteøjne fik mig til at glemme alle problemer.
Jeg er glad for at være hos dig. Det er ligesom at være i en stald.
Det var en tørstig hest. Vil du høre en som vil ud på tur?
Det holder han ikke til.
Han sidder og glor ind i væggen. Han taler ikke med nogen.
Giv mig grønt lys, så ordner jeg ham.
Hvad med mine penge?
Jeg kender Ruby. Han er snart ude. Så står jeg og venter på ham.
- Hvordan går det? - Virkelig godt.
- Hvad med din nye cellekammerat? - Det går godt.
- Han er interesseret. - Han siger ikke meget.
Nej, men han lytter. Jeg kan snakke løs.
Han siger aldrig "hold kæft".
Jeg kan bare snakke løs, og han lytter.
Han er min ven.
Lidt brød?
Sover du?
Jeg har haft en drøm.
Vi stak af sammen og købte en café.
En lille café uden for Paris. I Montargis måske.
Vi kaldte den "To venner". Jeg serverede øl, kaffe og vin.
Du stod ved kassen og sludrede med kunderne.
Normalt husker jeg ikke drømme, men den her kan jeg huske.
"To venner".
Hvad har du dog gjort? Er du helt fra den?
Hvad har du dog gjort?
Hjælp!
Luk op! Skynd jer! Luk op!
Du skal spise, Quentin.
Hører du? Du kan ikke blive ved med det der.
- Kommer han tilbage? - Nej, du får cellen for dig selv.
Men du skal spise. Okay?
- Hvor er han? - I gode hænder.
Vær ikke ked af det. Han var ikke din ven. Ruby har ingen venner.
For fanden hvor var det svært at finde dig.
Jeg gjorde ligesom dig.
Da jeg faldt hen, gik det op for mig, at det var den ideelle flugt.
Jeg har det vidunderligt. Men du må ikke gøre det igen.
Tænk på de efterladte. Du er min første rigtige ven.
Du gør det ikke igen, vel? Du må ikke forlade mig.
Din ven Quentin vil altid være der.
Hvad laver De på den seng? De sidder oven på nogen.
- Se, nu er han død. - Jeg har slået ham ihjel.
- Hvad nu? - Han satte sig på den gamle.
- Jeg har slået ham ihjel. - Nej, han var døende. Sluk maskinen.
- Nu skal du høre... - Sætter De Dem nu igen?
Nu er det jo lige meget. Du hedder Ruby og er fra Puteaux.
- Han er ikke død. - Så rejs Dem op!
- Ruby og Quentin. - De burde ligge i Deres seng.
Jeg går nu. Men tænk på mig, hvis her bliver ledigt.
Spis kødet. Du har mistet blod og skal genvinde kræfterne.
Spis dit kød.
Hvor hyggeligt. Jeg tænkte på Dem i går.
- Ja? - Jeg spildte ketchup på lagnet.
Trist, at du ikke var der.
Hvordan går det, Ruby? Stadig ikke et ord?
Du risikerer at ende på min anstalt.
Men han har det da godt her.
En selvmordskandidat som intet siger, kan ikke være på et hospital.
- Han ryger på psykiatrisk afdeling. - Jeg siger normalt heller ingenting.
- I må tage mig med. - Lad mig nu arbejde.
- Jeg har også skåret mig. - Bare ét ord.
Så slipper jeg for at tvangsindlægge dig, og hvad heraf følger.
Så er jeg jo nødt til det.
Tag mig med, eller jeg smadrer hovedet mod muren.
- Hjernen er ikke skadet. - Der er ikke noget, der kan skades.
Hvordan skal vi behandle ham uden at gøre ham endnu dummere?
Nu vågner han.
- Hvordan går det? - Ondt i hovedet.
Sådan er det, når man slår hovedet ind i væggen.
- Jeg kan ikke samle tankerne. - Lad dem bare være.
Hvor er min ven?
Hvor er han?
Du er fikseret, fordi jeg ikke ved, om du planlægger selvmord eller flugt.
Vi løsner dig om nogle dage. Indtil da får du Aldol.
Det er voldsomme sager, men så kan du i hvert fald ikke stikke af.
- Aldol. 5 milligram. - 100.000 euro for at få mig ud.
- De er ikke den første, som spøger. - Men jeg har 20 millioner!
Jeg er næppe den mest gale her, men jeg er den rigeste.
- Jeg lytter. - Han vil stikke af.
Jeg ville sladre, men han bad mig kontakte Dem.
- Hvor meget? - 100.000 euro.
Skulle jeg betale det for at få ham ud?
Hørte I det? Han tror, jeg vil betale en formue for at få ham ud.
To sprøjter per dag gør ham til en grøntsag.
Foretrækker De det, så kør mig tilbage til min bil.
Han stjæler 20 millioner fra mig og vil have 100.000 mere.
Han svarer i morgen.
Jeg kan ikke lide ham. Han skræmmer mig.
- Er han en ven? - Nej.
Hvorfor skulle han så betale?
Vi har en aftale. Han skal nok betale.
De har vel ikke set min ven Ruby fra Puteaux?
- En stor mørk fyr med hesteøjne. - Nej.
Vi blev sindssyge på samme tid. Hvad er der galt med ham?
- Ruby! - Fandens også!
Ruby! Hvorfor skriger du sådan?
- Fandens også! - Fandens også!
Ruby!
Han gik med til det.
Jeg kommer med en ambulance på onsdag.
Jeg skjuler dig bag i den.
- Jeg skal have rigtigt tøj. - Det er ordnet.
Lad os gå en tur. Se sløv ud! Husk at du får meget medicin.
Ruby... Ruby! Hvor har du været?
Jeg har ledt overalt!
- Er han syg? - Han er i behandling. Lad ham være.
Hvad har I gjort ved ham? Han kan knap nok gå.
Lad ham nu være i fred, ellers går jeg tilbage med ham.
De er ved at gøre ham til en grøntsag.
Jeg var psykiater, og nu er jeg endt her.
Jeg har det godt her. Mindre ansvar.
Han er ikke ulykkelig, medmindre grøntsager er ulykkelige.
Det er svært at forestille sig, at spinat eller rosenkål føler noget.
- Jeg forstår ingenting. - Det er ellers enkelt nok.
Goddag kollega.
Han virker ikke særlig kvik. Er han blevet lobotomeret?
Du må finde dig en ny ven.
Du må gerne bruge telefonen. Eller modtage besøg.
Har du familie?
Venner?
Ja, en. Men ham forvandler I til en grøntsag.
Jeg vil bare hjælpe.
Du ved ikke, hvem Ruby er. Han er morder.
Han er lige så følsom som den her sten.
Vi vil åbne en café, som skal hedde "To venner".
- Hvad lavede du før fængslet? - Jeg stjal.
- Og? - Jeg sad i fængsel.
- Har du aldrig arbejdet? - Nej. Jo, en gang.
- I byggebranchen. - Fik du ingen venner der?
Kan du ikke ringe til en af dem? Du må ikke være alene.
- Du har vist fået nok, Martineau. - Bare en til.
Hvem? Lige et øjeblik.
- Det er til dig! - Til mig?
"Du har vist fået nok"!
Det er Quentin! Quentin fra Montargis.
- Sidder du stadig inde? - Nej, jeg er i galehuset.
Det kan man ikke sige. Der er både fordele og ulemper.
Når jeg kommer ud vil jeg åbne en café, og så tænkte jeg på dig.
- Mig? - Vi har brug for en partner.
Og så sagde jeg til min kammerat: "Martineau ved alt om caféer."
Det er mit glas!
Der sker store ting her!
Er det alvor?
Ja, men du må styre dit drikkeri, så du ikke tømmer lageret.
Sådan er jeg da ikke.
Er du stadig i byggebranchen?
Vi krydser haven hen til ambulancen på parkeringspladsen.
De venter udenfor. Med en velkomstkomité.
- Det angår ikke mig. - Jo! De venter også på dig.
Mig?
- For at få de 10.000 og dræbe dig. - Laver du sjov med mig?
Hvad tror du?
Jeg giver dem pengene tilbage.
Det ville jeg ikke gøre.
Du sætter bare sirenen på og tager alle de røde lys.
Jeg skulle hjælpe dig ud, ikke selv blive dræbt.
Hvorfor følger han efter os?
- Hvad fanden...? - Vi stikker af min ven.
Fandens også!
- Din store nar! - Du er ingen grøntsag mere.
Det er fra psykiatrisk. Vi har to på flugt.
Fandens!
Nu... kommer de tilbage.
- Så har han drukket. - Hvad?
Kranføreren! Jeg har lovet ham en anpart i vores café.
Nu er de på vej ud igen. De kom tilbage, men så stak de af igen.
For fanden da!
Martineau, hvor skal du hen?
Det var uprofessionelt.
Hvad gør vi nu?
Han lod sig indlægge, og her er resultatet.
- Han er stærkt medicineret. - Åbenbart ikke nok.
- Det var ingen flugt. - Hvad var det så?
Det var snarere en bortførelse. Quentin trak ham med sig.
- Har Quentin kidnappet Ruby? - Ruby kunne knap nok gå.
Din dummeste patient kidnapper din farligste. Meget mærkeligt.
Efter 20 år i branchen er intet mærkeligt.
- Hvorfor stoppede de midtvejs? - De ødelagde min bil!
Vi tager os af Dem senere.
- Og jeg har mistet en sygeplejer. - Hvad?
Ham, der tog sig af Ruby, er også væk.
Vi skal finde en sygeplejer, en kranfører, en åndssvag og en morder.
- Slog du dig? - Montargis!
- Quentin! - Hold op med det pjat.
Du arbejder for strisserne, og nu skal jeg fører dig til pengene.
Du spiller dum, men du overdriver. Ingen kan være så dum.
Jeg ved, at du er klogere, end du ser ud til.
- Mig? - Ja. meget klogere.
- Hvad er der nu? - Ikke noget. Det...
Ingen har nogensinde før kaldt mig for klog.
Det var faktisk godt gået. Det med kranen var svært.
- Hold kæft! - Martineau burde ikke drikke...
Men nu er vi fri. Og det er takket være mig.
Jeg er glad for, at du synes jeg er klog.
Vi står her i pyjamas, og så tror du, at du er klog.
- Du sagde, at jeg var klog. - Hvad foregår der her?
- Jeg tilkalder ikke politiet. - Hvad sælger du?
- Festartikler samt spøg og skæmt. - Jeg skal have tøj og penge.
- Har du store størrelser? - Vil du gå rundt som Zorro?
- Er det alt? - Det er tidligt. Salget går dårligt.
- Du skal ikke tilkalde politiet. - Det gør jeg heller ikke.
Politistationen, 5. arrondissement.
- Hvem ringer du til? - Til min kone.
Hedder hun "Politistationen"?
Hop ind!
Det er til mit gudbarn. Han er også børnehjemsbarn.
Det er en god efterligning, ikke?
Det er en ko.
Det er en ko, der prutter.
- Så er det ud, Montargis! - Quentin.
- Ja? - Nå?
- Nå. hvad? - Fik I ham?
Hvor er han så henne?
Undskyld.
Hallo? Hvor helvede er I henne?
Ude i naturen.
- Hvor er mine mænd? - På fortovet hvor jeg forlod dem.
- Hvad med vores aftale? - Jeg troede, jeg kendte dig.
Du skulle aldrig have dræbt Sandra.
- Du ender som hende. - Pas på.
Du er ikke jæger, og jeg er ikke bytte. Du kommer til at bøde.
Du er alene, efterlyst af politiet. Du har ikke en chance.
Vi havde ham, da en fyr med enorme kræfter overrumplede os.
- Hvad? Ruby er altid alene. - De kørte væk sammen.
- I min BMW! - Den finder vi hurtigt.
- De er på landet. - Hvad?
De ringede fra en eng eller en stald. Der var masser af køer.
Vi fandt kranføreren i en bar fuld som en allike.
- Sagde han noget? - Han brækkede sig.
- Hallo! - Her er hans vidneforklaring.
- Martineau! Jeg har været... - Hold kæft!
- Quentin er hjernen bag det her. - Hjernen?
Quentin som hjernen...
De brød ind i en spøg og skæmt-butik. De stjal 15 euro og en pruttepude.
- Her skilles vi. - Hvordan det? Skilles?
- Tak for hjælpen. Farvel. - Men vi er et team.
Jeg arbejder ikke sammen med nogen, slet ikke med en strisser.
Gider du gøre mig en tjeneste?
Sig: "Ja. jeg arbejder for Vernet, og jeg er ude efter de 20 millioner."
"Ja, jeg arbejder for Vernet, og jeg er ude efter de 20 millioner."
- Har du det ikke bedre nu? - Er vi så et team?
- Gør du nar? - Hvordan det?
Fortæl Vernet, at du har styr på det, og at han skal holde lav profil.
Jeg har styr på det, og han skal holde lav profil.
- Hvor skal jeg ringe til? - Til kriminalpolitiet!
- Hvad er nummeret? - Kan du ikke nummeret til stationen?
- Skulle jeg kende det? - Du arbejder jo for dem.
Du bad mig sige det!
Hvad er der galt?
Bliv siddende.
Din skulder er gået ud af led. Jeg kender det og ved, hvad man gør.
Det bliver bare værre i morgen. Kom nu her.
Jeg ved godt, at det gør ondt.
Ikke nervøs. Jeg gør det forsigtigt.
Sådan.
Så er den på plads. Ikke sandt?
- Hvem er du egentlig? - Jeg er Quentin fra Montargis!
Jeg passer på dig.
Har du det bedre?
Hoften kan være brækket, men det tror jeg ikke.
- Er du læge? - Nej. hvorfor?
Jeg ville gerne have været læge. Ikke i Paris, men i en lille by.
I Montargis. Jeg ville behandle de fattige gratis.
En patient med blindtarmsbetændelse.
Gratis behandling. Et par indbrud skaffer brød på bordet.
- Hold kæft. - Gerne.
Lækker øse.
Jeg stjal engang en.
Jeg blev taget med det samme ved hjælp af satellit.
- Jeg holder mund. - Hvorfor har du ikke sagt noget?!
Ikke skrige. Du skræmmer mig.
- Hvor er jeg dog dum. - Nej, man kan ikke tænke på alt.
- De kører over Nanterre. - På vej mod Boulogne.
Stop her.
Vi kan ikke beholde bilen. Vi er til fods i pyjamas, og jeg kan ikke gå.
- Jeg kan stjæle bil og tøj. - Nej, jeg har set dig i aktion.
Jeg havde tøj og ambulance, da du kom.
Nu har jeg en ødelagt skulder og hofte, samt en dåse der siger muh.
- Hvor gjorde jeg af den? - Hvis du tager den frem igen...
Undskyld, jeg ødelagde din flugt.
De afventer mørket. Vi kan ikke gå rundt sådan her.
De kommer! Lad nøglen sidde og dørene stå åbne.
- Så bliver den jo stjålet. - Netop.
- Er det dig. skat? - Nej.
- Vi skal bruge noget tøj. - Hvordan kom I ind?
Er det her din?
Det kan ikke være sandt. Rejs dig op.
- Hvor høj er du egentlig? - Hit med bilnøglerne.
Julien Le fevre! Han var jockey. Du er Julien Le fevre!
- Bilen er helt ny. - Slap bare af, vi passer på den.
Jeg har engang været stalddreng. Quentin fra Montargis.
- Kan du ikke også sige mit navn? - Undskyld. Det er Ruby fra Puteaux.
For fanden. Det er jo Furioso.
Er den ikke smuk?
Har du set dens øjne? De er ligesom dine.
Hvem taler du med?
Kør så!
Han var så god.
Se der. Hvad sagde jeg?
Flot.
- De har da ikke kørekort. - Duk dig!
Efter den!
- Vi er tæt på. Hvad gør vi? - Dræb den anden og tag Ruby med.
Da jeg var på deres alder, stjal jeg knallerter.
- Vi er mindreårige. - Det er vi da ligeglade med.
Stå stille. Vi kører nu.
Hvis jeg skulle sammenligne BMW med Mercedes...
- BMW'en er mere sporty. - Jeg sagde nej!
- Hallo. - Hvad så?
- Jeg er på vej. I din Mercedes. - BMW'en er lidt mere nervøs i det.
Jeg venter dig. Du kommer til at ligge ved hendes side.
- Fire fyre med skydere. - Vi troede, det var strissere.
- Men det var de ikke. - Så kom der to kæmper.
To kæmpestore transer. De bankede dem og tog deres bil.
Vi har haft et problem. De tog Mercedesen, men vi fik BMW'en.
- Hygger I jer med at bytte biler? - Giv os 5 minutter.
- Vi klarer det. - Hvor kører de hen?
- Mod Alma. - Altså hjem til mig.
- Hvad gør vi? - Sørg for at komme før dem.
- Hvad laver de? - De tager en genvej.
Der er vejarbejde ved Avenue Charles de Gaulles.
Han gør grin med os.
Han når frem før os.
Hvem ringer du til?
Det er politiet. Vent et øjeblik.
- Vil du have ham i spjældet igen? - Har du en bedre idé?
Det er politiet.
- De er måske ikke efter os. - Drej!
Se der!
Fy for fanden!
De har stukket os. De er ved at gå i panik.
- Se de to tykke tanter. - Det er os din idiot!
Ser det så slemt ud?
- Har du en smøg? - Jeg ryger ikke.
Hvad med nogle moneter? Vi tager også kreditkort.
- Pas på han bliver nemt gal. - Det siger du ikke?
Jeg er ved at dø af skræk. Hvad gør hun?
- Du ender lige på røven. - Det ville jeg gerne se.
- Tilfreds? - Jeg advarede dig.
Man må ikke bande!
Sæt jer ned.
Hvad er der sket?
Vi bad to bøsser om en smøg, de bankede os og tog vores kluns.
Var det dem?
Ja. Jeg vil gerne have mit kluns tilbage.
Xavier jeg kan ikke i aften. Nej, jeg skal på arbejde.
Jeg ringer.
Jean-Charles jeg slap udenom. Hvad siger du til...
For fanden da!
Møgunge!
Tak! Det er tredje gang, nogen tager min mobiltelefon.
Hold dig tæt på muren.
- Det er Ruby, giv mig Vogel. - Så kan de ikke tage den.
Vogel, jeg er blevet lidt forsinket, men nu kommer jeg.
Fandens!
De afspærrer området. Vi må dele os op.
- Hvorfor det? - De søger to mænd. Held og lykke.
- Hvad skal jeg gøre? - Det er ikke mit problem.
Jeg kan opsøge mine plejeforældre. Men de er jo døde.
- Plageånd. - Han slog, og hun var altid fuld.
- Har du en familie? - Pas på det ikke ender galt.
Du er jo min ven. Hvordan kan det ende galt?
Du klæber til folk og driver dem til vanvid.
- Jeg klæber ikke? - Hvad gør du så nu?
Du har brug for en bil. Skal jeg stjæle en til dig?
- Nej. - Du skal bare tælle til ti.
Jeg havde ellers slået den fra.
- De finder hele tiden på noget nyt. - Hold kæft!
Det var bedre. Jeg hader den lyd!
Hvis du følger efter mig. så...
- Jeg har ikke problemer med biler. - Du får problemer med mig!
Jeg følger ikke efter dig, men du må ikke slå ham ihjel.
Selvom han har været ond, så er det forkert at slå folk ihjel.
Hvad har du nu gang i? Er du Moder Theresa fra Montargis?
Du er ikke morder, Ruby. Du er en god mand. Du må ikke slå ihjel.
- Du kommer i Himlen før os andre. - Gør jeg?
Jeg har aldrig mødt nogen så naiv.
Held og lykke Quentin fra Montargis.
- Hænderne op og ikke noget pjat! - Hvor er den anden?
Hvorfor slog du mig?
Jeg skal nok tage mig af dig.
Melding til alle biler. Vær på udkig efter en politibil.
En hvid Peugeot...
- Det var altså dem, der begyndte. - Vi er i spjældet på 5 minutter.
Trist, for i den her kan man godt køre over for rødt.
Se selv!
- Er det ikke sjovt? - Hold nu op!
- Se, betjenten hilste på mig. - Kan du så stoppe!
Slap bare af, jeg tager en anden.
- Hænderne op! - Det er min bil! Nøglerne er væk.
- Kom ud! - Jeg er på vej. Det er ikke nemt.
Læg hænderne på taget.
Det er bare mig.
- Hvad laver du? - Jeg tog en anden.
- De var besværlige, men det gik. - Vi skulle af med politibilen.
- Det er ikke den samme. - Det er virkelig slemt.
- Lad os komme af sted. - Ikke i en politibil for helvede!
- Du må ikke hidse dig op. - Undskyld, hvor ligger Rue Violet?
Er det her en Opel? Den er også tysk, men niveauet er faldende.
- Og de har taget to af jeres biler? - De har taget en tredje!
- Samler de på dem? - Det er ikke vores. Det er en Opel.
Ruby er såret og svag. Den anden er født sådan.
Er de stadig fri i morgen tidlig, bliver I kirkegårdsbetjente.
Kuglen er ude, og jeg har lagt en forbinding.
Caféen her er til salg. Jeg så den, før jeg røg i spjældet.
Synes du ikke, at det er en god størrelse?
Hvad vil du helst?
Stå ved kassen eller servere?
Sådan... Du må hellere hvile dig lidt, så får du det bedre.
Den kan da ikke være så dyr. 20.000 eller 30.000?
Måske mindre...
- I goodwill altså. - Quentin!
Jeg har stjålet 20 millioner euro fra Vogel.
- Hvad? - 20 millioner.
Nu skal Vogel dræbes, og jeg skal væk.
Jeg skal ikke have en café sammen med dig.
Har du forstået?
Du melder dig selv. De bærer over med dig.
Du giver bare mig skylden.
Jeg købte lidt at spise på apoteket. Du må være sulten. Syltetøj.
Fandens også. Det er med afføringsmiddel.
Jeg sætter penge på en konto, så du kan købe caféen, når du er fri.
- Jeg vil ikke have den. - Hvorfor ikke?
Fordi den hedder "To venner".
Hvad fik dig til at tro, at jeg var din ven?
Er du ikke det?
Lad være. Du skider bare overalt.
I dækning!
Hvad gør vi?
- Hun ligner hende. - Hvem?
- Det går ikke. - Lad hende sove.
- Skal vi stå sådan hele natten? - Hold kæft!
Er her nogen?
- Idiot! - Det var ikke med vilje!
- Hvem er det? - Ikke bange. Jeg er såret.
Jeg hviler mig her. Løb bare, men vi gør ikke noget.
Hej, jeg hedder Quentin. Jeg er fra Montargis.
- Vent! Din store idiot! - Mig?
- Du skræmte hende! - Mig?
Du råber: "Jeg hedder Quentin." Hun blev bange.
Det siger jeg da ellers tit.
Hvad rager det folk, at du hedder Quentin og kommer fra Montargis!
Ikke her. Gå din vej.
- Hvem ligner hun? - Lad mig være!
For mig er hun bare en, der besætter vores café.
Hun ligner pigen, som Vogel dræbte.
Elskede du hende?
- Skal jeg lede efter hende? - Glem det. Hun er langt væk nu.
Hvorfor gjorde Vogel det?
- Hvorfor slog han hende ihjel? - Du er pisseirriterende!
Okay, jeg holder op. Fik du ondt igen?
Trænger du slet ikke til noget?
Hvorfor dræbte han hende?
Hvordan bærer du dig ad med at overleve?
- Jeg er hjemløs, og det er koldt. - Tag bænken. Han sover i gangen.
- Du skræmmer hende. - Han kan blive.
- Hvor elskværdigt. - Kom.
Sover du?
- Sover du? - Ikke mere.
Jeg ville ikke vække dig, men jeg kan ikke lide det.
Den pige. Vi kender hende ikke. Måske stjæler hun fra os.
- Pruttepuden og muh-dåsen? - Det går ikke.
Hun passer ikke ind, når to venner vil drive forretning. En café.
- Sov. - Bare vent og se.
Det var et mareridt. Du skal ikke være bange.
- Hun skræmte livet af mig. - Vil du tale om det?
- Hvor kommer du fra? - Albanien.
Og du er her uden papirer?
- Hvor længe har du boet her? - Tre dage.
Du ligner hende vildt meget.
- Hvad mener du? - Ikke noget. Prøv at sove.
- Nu var der lige fred og ro... - Godnat.
Hvorfor er vi bange? Vi har hunde, kameraer, ingen kan komme ind.
- Der er en ude i haven! - Det er Henri.
Jeg ender alene igen. Jeg ved det. Men det er jeg jo vant til.
Du finder en ven og ups, så mister du ham til en pige.
- Bliver du ved? - Det er nok også det bedste.
Hvis hun kan få dig til at glemme din plan, så er det bedst sådan.
Det kan ingen. I morgen slår jeg Vogel ihjel. Og nu sover jeg!
Du bliver dræbt. Tag hellere væk med hende.
- Vi er fem og bevæbnede. - Vi er oppe imod Ruby.
- Han er bare revolvermand. - Men han kan sit job.
- Går alt godt? - Helt efter bogen.
Jeg håber, han kommer. Jeg håber, at han er dum nok.
Jeg vil tale med Vogel. Det er Quentin fra Montargis.
Jeg stak af sammen med Ruby.
- Jeg lytter. - Godaften, Vogel.
- Jeg ved, hvor Ruby er. - Hvad vil du så have af mig?
Han stjal nogle penge fra dig. Jeg vil gerne have min andel.
Jeg ringer i morgen for at aftale et møde. Godnat, Vogel.
Har du sovet godt? Det er diabetiker-kiks. De er ikke dårlige.
- Hvor er hun? - Hun kommer nok efter sine ting.
Hvad nu?
- Jeg fik en idé i nat. - En idé?
- Hvornår tager du hen til Vogel? - Hvorfor?
- Jeg kan hjælpe. - Nej tak.
- Jeg har en plan? - Hvad?
- Du bliver ikke skuffet. - Ikke flere kraner, tak.
- Ikke så bekymret. - Jo.
Jeg er totalt smadret. Hvad er din næste plan? Kraniebrud?
Du skal ikke bekymre dig.
- Vil du have lidt? - Hvad hedder du?
- Katia. - Hvad er dine planer?
- Det ved jeg ikke. - Du kan ikke bo her for evigt.
Vi skal have håndværkere.
Bliver jeg fanget, sender de mig tilbage.
- Jeg ryger i fængsel. - Det er det samme.
Jeg må gå nu. Held og lykke. Katia.
- Tag mig med. - Det kan jeg ikke.
- Hold kæft! - Jeg skal nok være sød.
- Jeg er ude i noget farligt. - Det gør ikke noget. Tag mig med.
Det er Quentin. Jeg vil tale med Vogel.
Kaffe?
- Nå? - Stadig ingenting.
Jeg så et program om storvildtjagt i Afrika.
Ved du, hvilket dyr der er det farligste? Bøflen.
Dræber du den ikke straks, dræber den dig.
Selvom den er dødeligt såret, tænker den kun på at dræbe dig.
Sørg for, at vi holder og venter uden for Vogel, så skal vi nok få Ruby.
- Vent et øjeblik. - Hvor skal du hen?
Fire gange otte meter...
Hvor er han?
Han er ude. Han kommer snart.
- Du sagde, han var såret. - Han kommer. Sæt jer ned.
For din skyld må han hellere komme.
Du kan bo der. Ingen spøger om noget, når bare du betaler.
- Hvorfor gør du det for mig? - Jeg er selv flygtning.
Du minder om en, jeg kendte.
Jeg skal køre nu.
- Kan du ikke blive lidt? - Nej. Jeg ville gerne, men nej.
Du skal nok klare dig.
I nat ringede din ven til en mand, som hed Vogel.
Min mobil!
Det handlede om penge. Han ville ringe i dag og aftale et møde.
Fandens! Så var det hans plan.
- Du har snydt os dit svin. - Idiot!
Quentin. Kan du høre mig?
Ruby... Du kom tilbage.
Du lokkede dem hertil, så jeg kunne komme nemmere til Vogel?
Ja... Det var klogt gjort, ikke?
Jo, meget klogt gjort.
Værsgo.
Din plan er genial, og vi går videre med den.
Ring til ham.
- Hallo. - Vi kommer nu.
Bravo! Så ses vi om lidt.
- Du må ikke... - Hvad?
...dræbe ham.
Du må ikke dræbe ham. Ruby. Det er ikke rigtigt.
Hvil dig nu.
- Der kommer de. - Ruby er med. De går ind.
Vent på mig her. Jeg tager mig af dig bagefter. Af sted!
Og hvem er så byttet nu?
Og jægeren?
- Jeg nyder virkelig øjeblikket. - Ja?
Han er bevæbnet!
Du har 5 sekunder til at sige, hvor pengene er. En... to...
...tre...
Nu slog jeg ham ihjel.
Det er politiet. Luk op. Ellers sprænger vi døren ind.
Kan du høre mig?
Det gør ikke ondt.
Huset er omringet. Kom ud med hænderne oppe.
Vi har en såret mand. Skynd jer. Quentin er såret!
- Jeg har ikke ondt. - Du skal nok blive rask. De kommer.
- Så får vi ikke vores café. - Sig ikke sådan.
Vi skal nok købe den. Bare vent. Jeg står ved kassen, du serverer.
"To venner" bliver alle tiders café.
Det siger du bare, fordi jeg skal dø.
Du dør ikke. Vi skal have øl og pommes frites.
Ikke pommes frites! Det stinker!
- Se, nu har du det bedre. - Toast, pølser og æg er alt nok!
- Sikke I to ser ud. - Han har det ikke så slemt.
Jeg er da blevet skudt.
Vi har dræbt Vogel! Få os ud herfra, for vi har travlt.
For fanden da!
Hold kæft!
Danske tekster: Mette Holm Prima Vista