Du har gått ner nästan fyra kilo. Och du var på bättringsvägen!
- Jag har lunginflammation. - Det vet vi inte.
Jo, jag vet det! Jag kan inte andas.
Det går bättre om du inte skriker så.
Det här är min exkilles nya killes mormonska mamma.
Konstigt, till och med i 80-talets New York. Det här är allvarligt.
Rör dig inte. Sitt still. Du måste läggas in.
- Jag ska nog gå. - Jag har sett en ängel.
För några veckor sen. Det är säkert.
Jag är inte vansinnig. Men jag har sett en ängel, det är ju vansinnigt.
Men jag är inte vansinnig. Varför sitter jag då här?
För att jag är vansinnig på grund av din son och den där lögnaktiga...
För att ända sen hon kom-
- har jag förtärts av en iskall, skärande fasa som skriker åt mig:
"Rör på dig, spring!" Och jag sprang tills jag stupade, som hon sa.
Hon var så verklig. Lika verklig som du.
Jag minns...allting.
Vad har hänt med mig? Hjälp mig!
Du fick en uppenbarelse.
Tack, Maria Ouspenskaya, men med- lidande och lögner lugnar mig inte.
Jag har inget medlidande. Det är en egenskap jag saknar.
För 170 år sen...ganska nyligen-
- uppenbarade sig en Herrens ängel för Joseph Smith inte långt härifrån.
- Uppenbarelser förekommer. - Befängt!
Det är oartigt att kalla andras tro befängd.
Vår profet hade ett stort behov att förstå.
Hans behov gav upphov till bön.
Hans bön gav upphov till en ängel.
- Ängeln var verklig. Det tror jag. - Inte jag.
Mycket av det du tror är så motbjudande.
- Vad tror jag? - Jag är homosexuell och har aids.
- Jag kan tänka mig vad du... - Nej, det kan du inte.
Du kan inte tänka dig vad som försiggår i mitt huvud.
Döm mig inte på förhand, så ska jag inte döma dig.
- Låt gå för det. - Min son är...
- Som du. - Homosexuell?
Jag blev rasande när han berättade det.
Arg som en bålgeting. Först trodde jag det berodde på...
- Homosexualiteten? - Men det var inte det.
Homosexualitet verkar så...avigt.
Två män tillsammans, det är ingen lockande tanke.
Men jag tycker förstås att män i alla sammanhang...
De är så klumpiga och dumma.
Dumhet retar gallfeber på mig.
Kan du inte vara mer stereotyp? Livet är så förvirrande ändå.
- Du kan väl Bibeln? - Ganska bra, ja.
Vägrar profeterna i Bibeln nånsin att ta emot uppenbarelser?
- Det förekommer i Bibeln, ja. - Vad gör Gud när de vägrar?
Han matar valar med dem.
Sitt still bara, så blir det bra.
Nej, det blir det inte. Lungorna känns trängre.
Febern stiger, snart börjar jag yra. Dagar av yrsel, smärta och droger...
När det väl börjar gå utför...
Så klantigt av mig! Jag är rädd, jag klarar det inte igen.
Prata inte så där. Du måste hålla skenet uppe.
Titta på den här vidriga saken.
Det är omänskligt. Det är därför jag flyr. Skulle inte du göra det?
Det är bara en cancertumör. Inget kan vara mänskligare än det.
Gud, låt det ta slut! Jag klarar inte det här!
- Jag är ledsen. Jag ska... - Stanna, snälla du.
Bara tills min kompis slutar jobba.
Du ger mig tröst. Det gör du. Du ger mig styrka.
När jag steg upp i morse tänkte jag mig inte kvällen så här...
En ängel är en tro...
...med vingar och armar som kan bära dig.
Den är inget att vara rädd för.
Och om den inte håller dig uppe, så sök efter nåt nytt.
Louis!
Herregud...!
Det är bara vårregnen som börjar.
Det är hon. Hon är på väg.
"Hon"...?
Jaså, är det...?
Det passar sig inte att förklara hur jag vet det.
Men jag har en osviklig barometer som visar det...och den stiger.
Hej.
Jag har kommit tillbaka.
- Släpp in mig, snälla du. - Du är ju inne.
"Har ni ingen skam i kroppen?!" Vem sa det?
Jag har det hemskt jobbigt, Louis. Så skönt att se dig igen.
Vet du inte vem som sa det?
Nästa fråga: har du ingen skam i kroppen?! Gissa vad jag har gjort.
Min läxa. Forskat i rådhuset. Titta här.
Domare Theodore J. Wilsons beslut 1981-1984. Reaganåren.
- Du har läst mina beslut. - Dina beslut, ja.
Domare Wilson har inte skrivit dem.
Lika lite som Nixon skrev "Six crises"...eller Reagan sin biografi.
- Eller du och jag Kärlekens bok. - Sluta angripa mig nu.
Besluten är spökskrivna av dig, hans tjänstvilliga notarie. Jag läste dem.
Jag älskar ditt beslut mot kvinnorna som stämde fabriken i New Jersey-
- vars rök gjorde barn blinda.
- De var bara irriterade i ögonen. - Tre hamnade på sjukhus, Joe!
Du avslår deras stämningsansökan som åberopar miljöskyddslagen-
- eftersom lagen inte skyddar människor-
- utan bara miljön! Har du ingen skam i kroppen?!
Mitt omdöme kritiseras av killen som byter kaffefilter på jobbet...
Här är min favorit: Stevens, som fick sparken ur armén för att han var bög.
Det hade han uppgett, men de ville snuva honom på pensionen.
- Han fick ju pensionen tillbaka! - I första instansen, ja.
"För att homosexuella män utgör en minoritet"-
- "som skyddas av grundlagens tillägg om jämlikhet inför lagen."
Men ett så anständigt beslut var man bara tvungen att överklaga!
Han fick rätt igen!
Med "hänvisning till sakförhållande". Det fick jag lov att slå upp.
De ändrade inte beslutet, bara motiveringen.
Stevens fick rätt för att armén kände till att han var bög tidigare.
Inte för att det är olagligt att dis- kriminera homosexuella! Så skrev de.
- Nu är du melodramatisk. - Du skrev det!
Wilson skulle skriva beslutet, men eftersom gubben är helt väck-
- så fick hans notarie förtroendet!
Ett viktigt prejudikat mot bögar, och det skrev du!
Det viktiga är lag, inte rättvisa. Makt, inte dess förtjänstfulla bruk.
Vem sa "har ni ingen skam i kroppen"?
- Vet du inte det, din nolla? - Nu går jag!
Den bästa slutklämmen i vår historia: "Har ni ingen skam i kroppen?!"
Jag vet inte vem som sa det!
Joseph Welsh i McCarthy-förhören. Fråga Roy, han vet, han var där!
Roy Cohn! Har du knullat honom?!
Hur ofta har kuken jag tagit i min mun varit i munnen-
- på det ondskefullaste kräk som nånsin snortat koks på Studio 54?!
Läppar som har kysst de läpparna får aldrig kyssa mina!
Har du knullat honom? Fick du betalt för det?
Du ljög! Så du älskar mig...? Fan ta dig, din billiga skit!
Han har aids, visste du det?
Korkade smygbögar, ingen av er visste väl att den andre...
Fascist! Hycklare! Din lögnaktiga, vidriga...
Sluta! Sluta! Sluta!
Snälla du, säg att det inte är nån fara.
Det där gjorde ont...
Jag har aldrig gjort så förut. Jag har aldrig slagit nån.
- Kan du se? - Jag kan se blod.
Jag hämtar en handduk.
Jag kan polisanmäla dig, ditt äckel. Du skulle åka in för misshandel.
Men jag skulle göra det för beslutens skull.
- Som en sexscen i en Ayn Rand-bok... - Jag har aldrig slagit nån förut.
Försvinn, innan jag blir förbannad på allvar och slår tillbaka.
Jag ska ligga här och blöda ett tag. Det gör mig gott.
John Brown ligger och förmultnar i sin grav
Hans sanning lever kvar
Glory, glory, hallelujah
Titta vilket brett leende... Vad kan du ha att le åt, Roy?
Jag ger mig av nu, Ethel.
Äntligen är jag färdig med den här världen.
Nu äntligen.
Alla mina fiender kommer att stå på andra stranden-
- och gapa dumt som fiskar-
- medan den Allsmäktige delar dödens hav-
- och släpper sin Roy över Jordan.
Upp på torra land, och fortfarande advokat.
Än kan du inte ropa hej, Roy.
- Det är över. - Över?
Jag ville berätta det själv.
Disciplinnämnden fällde dig, Roy.
Nej då, prövningen inleddes ju för bara två dar sen.
De förordade uteslutning ur advokatsamfundet.
Det måste styrelsen besluta om, och det tar minst en vecka.
Styrelsen väntade på förordandet, och fattade snabbt ett beslut.
De tillstyrkte förordandet.
En av höjdarna i styrelsen sa till en vän:
"Äntligen! Jag har hatat den där lilla fikusen i 36 år."
Men...de...
De vann, Roy. Du är inte advokat längre.
- Men är jag död? - Nej.
De hann före. Du förlorade.
Jag ville komma hit för att se om jag kunde förlåta dig.
Dig, som jag har hatat så fruktansvärt.
Uppe i himlen har jag gjort en nålvass liten stjärna av mitt hat.
Det är Ethel Rosenbergs hatstjärna-
- och den brinner bara en natt om året.
Den 19 juni.
Då brinner den syragrön.
Jag kom för att förlåta...
...men jag kan bara glädjas åt din olycka.
Jag hoppades få se dig dö en hemskare död än jag.
Och nu gör du det.
För du dör i skit, Roy, besegrad.
Och mig kunde du döda, men du kunde aldrig besegra mig.
Du vann aldrig.
Och när du dör-
- blir ditt eftermäle att det vore bättre om du aldrig hade levat.
Mamma? Är det Mutti?
- Mamma? - Det är Ethel, Roy.
Mutti, jag mår inte bra.
Vem pratar du med? Det är jag.
Så roligt att se dig, mamma. Det var många år sen.
- Jag mår inte bra. Sjung för mig. - Jag är inte din mamma, Roy.
Det är kallt här.
Jag är vaken så sent, långt efter läggdags.
Bli inte arg nu, mamma, men...jag är rädd.
Litegrann. Bli inte arg.
- Sjung en sång för mig, snälla du. - Jag vill inte, Roy. Jag är inte...
Det är otäckt härute.
Å, Gud...
Gud, jag är så ledsen.
Så ledsen.
Jag är så ledsen, Gud.
Roy?
Är du...?
- Så där! - Vad är det? Behöver du...mer...
- Du är... - Nej! Där lurade jag dig allt, Ethel!
Jag visste att det var du! Gick du på det?
Jag ville bara se om jag äntligen kunde få Ethel Rosenberg att sjunga!
Jag vinner!
Helvete...
Nästa gång...
...vill jag inte vara en människa. Jag vill vara en bläckfisk.
Kom ihåg det, okej?
En satans...
Ett ögonblick.
Hon är på väg.
Tänd ljuset igen! Tänd ljuset igen!
Jag, jag, jag, jag har återvänt, profet!
- Och inte enligt planen! - Ta tillbaka boken du lämnade i mig!
Jag vägrar motta den!
- Hjälp mig! - Det här är en dröm!
Det gör nog detsamma just nu. Du sa ju att jag skulle vägra!
- Jag trodde det var metaforiskt. - Det förekommer i Bibeln, sa du!
- Vad ska jag göra? - Du...
Brottas med henne!
Det är en ängel. Grip tag i henne och säg...
Hur var det nu igen...? Vänta.
Jo, grip tag i henne och säg...
"Jag släpper dig inte, med mindre du välsignar mig."
Sen brottas du tills hon ger sig.
Det får du göra, jag kan inte brottas.
Jag släpper dig inte, med mindre du välsignar mig! Ta din bok!
Befria mig, lösgör mig, välsigna mig!
Du måste släppa mig! - Herregud!
Ja, jag, jag, jag är kontinenten Amerikas högsta väsen!
Jag, jag, jag, jag är en rovfågel!
Mig tvingar man inte!
Tillträde har beviljats. Återbörda texten till himlen!
Kommer jag tillbaka? Annars går jag inte.
Det avgör du själv. Släpp mig, jag har sträckt en lårmuskel.
Löjligt! Mitt ben har värkt i månader.
Vad då?
Du har inget otalt med mig.
Jag kallade inte på dig. Du är hans febermara, inte min.
Och han har gått nu, så det ska du också göra.
Jag ska vakna nu.
Nu genast!
Kroppen är själens trädgård.
Var hälsad, profet. Vi har väntat på dig.
Sno på!
Herregud...! Det är bara för sjukt, det är ju Roy Cohn!
- Jag avskyr sjukhus. - Vi måste skynda oss.
Jag måste anmäla att hans tillstånd har förändrats.
Ta av dig solglasögonen, du ser urfånig ut!
- Vad har hänt? - Bot för mina synder.
- Vad gör jag här? - Bot för dina synder.
Jag måste anmäla att han är död.
De får inte konfiskera medicinen. AZT, nästan 60 burkar.
- Jag behövde en packåsna. - Du hatar mig ju.
- Jag behövde en jude. - Varför det?
Vi ska tacka honom för medicinen. Judarnas bön för de döda...
- Kaddish? - Ja, dra den.
- Sno på nu! - Jag ber inte för honom!
För medicinen, men aldrig i livet för honom!
Mina salongsradikala föräldrar skulle aldrig förlåta mig:
"Bög, kontorsvikarie, och nu ber han för Roy Cohn!"
- Hur kan du vilja be för honom? - Jag skulle be för dig också.
Han var en vidrig människa. Han fick en svår död.
Kanske är det möjligt att förlåta en besegrad fiende.
Det är inte lätt, det är det svåraste som finns.
Förlåtelse. Kanske är det där kärlek och rättvisa äntligen möts.
- Kaddish är väl en bön om frid? - Det är hebreiska eller arameiska.
Jag vet inte vad det betyder.
Jag är 32 år, och har aldrig varit i samma rum som en död förut.
Så tung och liten...
Jag kan troligen mindre av kaddish än du, jag är väldigt sekulariserad.
Gör så gott du kan.
Nej, det är fel...
Jag vet inte... Det känns så fånigt, jag kan inte.
- Ditt jävla kräk! - Ditt jävla kräk!
Tack, Louis.
- Det gjorde du bra. - Bra...?
Det var fanimej ett mirakel!
Jag såg det. Det låg där.
Nej. Nej.
Nej, det här är fel. Jag...
Vördade kollegor, allrahögsta änglar, jag beklagar min frånvaro.
Jag blev uppehållen.
- Och det här är...? - Profeten.
- Vi arbetar. - Gör framsteg.
Jag...jag vill återlämna den här.
- Vad är det för fel på den? - Den bara...den bara...
Vi kan inte bara stanna upp. Vi är inte stenar.
Framåtskridande, migration, rörelse är vår tid.
Det är besjälat, det är vad levande varelser gör. Vi åtrår.
Även om det är stillhet vi åtrår, så åtrår vi.
Även om vi färdas för fort kan vi inte vänta. Vänta på vad då? Gud...
Gud...
Han kommer inte tillbaka. Och även om han gjorde det-
- om han vågade visa sitt ansikte i lustgården igen...
Om han efter all förstörelse och alla hemska dagar det här hemska seklet...
...återvände och såg allt lidande och död hans frånvaro har orsakat...
...då ska ni stämma det aset! Det är mitt bidrag till er teologi.
Stäm det aset för att han drog! Hur vågar han?!
Profeten har talat.
Så tack för förtroendet, men jag vill inte behålla boken.
- Han vill leva. - Ja, jag är bara 30!
Jag har inte hunnit med nåt än. Jag vill bli frisk igen.
Farsoten måste upphöra, i mig och överallt. Gör så att den försvinner.
Vi har försökt.
Vi lider med er...men vi vet inte.
Vi vet inte hur man gör.
Det här är orörlighetens bok, och uppskovets.
Stanna i himlen, återvänd inte till livet. Plågas inte mer.
Du väljer själv.
Jag kan inte.
Jag vill ändå ha min välsignelse. Fast jag är sjuk vill jag leva.
Det tror du bara. Du har vant dig vid livet.
Du har inte sett fortsättningen. Vi har skådat det obevekliga slutet-
- och det borde ingen behöva uthärda.
Mer död än hela himlen har tårar att sörja.
Upplösandet av den stora planen, skingrandet av evighetens verk.
Världen och dess sköna partikellogik omintetgjord.
Allting dött...för alltid.
Vi kommer till korta. Både jorden och änglarna.
Vem kan väl begära vår välsignelse inför apokalypsen, be om mer liv?
Döden skyddar oss och gör oss blinda för fasor värre än vi kan uthärda.
Lycklig är den som tar sig in i döden-
- före den sista hemska gryningen då all er ödeläggelse ska straffa sig.
En brännhet morgonrodnad som släcker ut allt liv.
En flodvåg av Proteuseld som sveper kring planeten och blottar jorden-
- naken som ben.
Men ändå...
Ändå!
Välsigna mig ändå. Jag vill ha mer liv. Det vill jag.
Jag har upplevt fasor och andra har upplevt mycket värre-
- men ändå lever de.
Fast de är mer själ än kropp, mer sår än hud.
Fast de brinner och plågas, fast flugor lägger ägg i deras barns ögon-
- så lever de tills döden tar dem. Kanske är det djuriskt.
Kanske är det tapprare att dö-
- men man blir beroende av livet.
Vi lever bortom hoppet. Allt jag begär är att finna hopp.
Det är så otillräckligt.
Men välsigna mig ändå.
Jag vill ha mer liv.
Och om han kommer tillbaka, så stäm honom. Han övergav oss.
Han ska inte slippa undan!
- Jag är helt slut. - Du har jobbat hårt.
- Jag mår hemskt. - Vi trodde det var ute med dig.
- Välkommen tillbaka till världen. - Varifrån då?
Ser man på... Mänsklighetens gryning.
- Venus födelse ur havet. - Febern har lagt sig, bra.
- Mrs Pitt... - I damrummet. Var hittade du henne?
Vi hittade varann. Jag har haft en märklig dröm.
Du var med. - Och du.
- Och du! - Vad då?
Det var fasansfullt och underbart, men jag sa ändå att jag ville hem.
- Och de skickade hem mig. - Vad pratar du om?
- Tack. - Jag har bara suttit här.
- Hon har räddat mitt liv. - Inte alls. Jag satt och sov.
Sjukhus väcker obehagliga minnen.
Jag måste gå nu. Jag hade en så besynnerlig dröm.
Får jag komma in?
Jag måste gå ronden. Du har haft tur. Du är värd en ros. Vila dig nu.
Vad...vad har hänt med dig?
- Synliga märken. Du sa ju... - Måste du ta allt så bokstavligt?!
- Jag går nu. - Kommer du tillbaka?
Om jag kan. Jag har saker att göra.
Kom tillbaka. Jag har alltid litat till främlingars vänlighet.
Det är dumt.
- Vem är hon? - Det vill du inte veta.
Innan jag går ska du få en present.
Jag kan inte läsa etiketten. Ögonen är inte bättre.
AZT...? Var har du...? Du har snott dem!
En gåva från en ond fe.
- Medicin som du blir bättre av. - Man får anemi.
Det här är mitt liv nu, jag blir aldrig bättre.
- Jag vill inte döda benmärgen. - Vi pratar om det i morgon.
Jag ska hem och vårda mitt missnöje. Hej då, raring. Sov hela dan.
Hej då, Louis. Du är bra på att tömma rum...
Prior... Jag vill komma tillbaka till dig.
Du kan ju åtminstone svara. Säga att det går bra-
- eller också inte, men vad fan...
Jag svek dig verkligen.
Det är svårt.
Att svika den man älskar innebär inte att man inte älskar.
Man slipper inte undan, man slutar inte älska.
Jag älskar dig, Louis.
Bra. Jag älskar dig.
Det gör jag verkligen.
Men du får inte komma tillbaka. Aldrig nånsin.
Tyvärr, men det får du inte.
Jag vill ha ditt kreditkort. Det är allt.
Du ser på kontoutdragen var jag är, om du nu vill veta det.
- Jag har saker att berätta. - Jag vill inte prata. Kreditkortet.
Hur ska det gå för mig utan dig?
Du är den enda som älskar mig.
Av alla i hela världen. Jag har gjort saker jag skäms för.
Men jag har förändrats. Hur vet jag inte än, men...
Snälla du!
Lämna mig inte nu, Harper. Du är mitt goda hjärta.
Gjorde det ont? Kom ihåg det, är du snäll.
Om jag hittar ett jobb ska jag klippa sönder kortet.
Kreditkortet.
Ring eller... Ring, det måste du göra.
Nej, troligen aldrig mer. Så illa är det.
Ibland är det bäst att försvinna.
Försvinn, Joe.
Ge dig ut på upptäcktsfärd. Med ett stort glas vatten.
- Du ser hemsk ut. - Du med.
Jag har haft en jobbig natt. Var är...?
- Det blir nog bra med henne. - Vad kan hända henne i New York...?
Det är annorlunda här än jag trodde. Det är det bästa man kan säga.
Ska jag laga middag i kväll?
Joe?
Jag försöker hålla mig vaken tills du kommer hem.
Nattflyget till San Francisco. Jaga månen över Amerika...
Gud...! Det var åratal sen jag satt på ett plan.
På 10500 m höjd når vi tropopausen, det stora bältet av stilla luft.
Närmare kommer jag aldrig ozonet. Jag drömde att vi var där-
- att planet lämnade den trygga tropopausen och nådde ozonskiktet.
Det var slitet och trasigt, trådslitet som gammal gasväv.
Det var skrämmande, men jag såg nåt som bara jag kan se med min förmåga.
Själar steg från jorden långt därnere-
- själar från döda människor som dukat under av svält, krig och farsoter.
De svävade uppåt som bakvända fallskärmshoppare-
- de slog volter och snurrade runt.
Och de avlidnas själar fattade varandras händer och vrister-
- och bildade ett stort nät av själar.
Själarna var syremolekyler med tre atomer - ozon.
Och skiktet upptog dem och lagades.
Inget är förlorat för alltid.
I den här världen finns ett slags... plågsamt framåtskridande.
Vi längtar efter det vi lämnat bakom oss, och drömmer oss framåt.
Det tror åtminstone jag.
Berlinmuren har fallit, och nu har han börjat demokratisera socialismen.
Gorbatjov är den största politiska tänkaren sen Lenin.
Det vet vi inte än. Ryssarna hatar honom.
Grattis på födelsedagen!
Thomas Jefferson dog på sin födelsedag. Jag är släkt med honom.
- Vi Walters är släkt med alla. - Bara med vitingar.
Var hälsad!
För fyra år sen verkade allt ha kört fast.
Men nu är det perestrojka i Sovjet, det kalla kriget är slut.
Vad kommer att hända i länder som Tjeckoslovakien och Jugoslavien?
Vi skruvar ner volymen, de tröttnar aldrig.
Det är säkert viktigt, men det är så...
Det här är min favoritplats i New York. I hela universum.
En sån här solig vinterdag, både varm och kall samtidigt.
Det är lite disigt, så solskenet känns påtagligt.
På hösten blir träden där gula, och solen lyser så vackert på dem.
Mot den sorgsna blå hösthimlen blir träden mer ljus än växtlighet.
Det är yankee-träd, hämtade från New England.
De är kala nu.
Det är januari 1990 och jag har levt med aids i fem år.
Ett halvår längre än jag levde med Louis.
Gorbatjov och ryssarna vågar ta språnget ut i det okända.
Man kan inte vänta på en teori. Livets utbredning och sammanhang...
- Ingen teori kan omfatta allt. - Världen är snabbare än sinnet.
Politik är världens rörelse framåt. Bara inom politiken sker mirakel.
Men det är ju också en teori.
Ja, men man kan inte leva i världen utan en världsbild.
Livet skapar idéerna, men man måste utgå från en teori.
Lev och lär, som mormor sa.
Det här är min favoritängel. Jag föredrar änglar som är statyer-
- minnesmärken över döden, men ändå odödliga.
De är tillverkade av sten och järn, de väger många ton.
Ändå är de bevingade, formade för att flyga.
Det här är ängeln Betesda. Louis kan berätta om henne.
Hon landade vid templet i Jerusalem, på det andra templets tid.
Hon satte bara ena foten i marken, och där sprang en källa fram.
När templet förstördes sinade källan.
Belize kan berätta om källans egenskaper.
Den som var sjuk till kropp eller själ-
- och gick genom källans vatten, helades. Det onda sköljdes bort.
Jag har berättat det för dem.
Hannah berättade det för mig. Och det här:
- När millenniet kommer... - Inte år 2000, utan tusenårsriket.
...ska Betesdas källa flöda igen.
Då ska jag ta med honom dit. Vi ska rena oss där allihop.
Inte bokstavligen i Jerusalem. Vi är inte sionister.
Men vi erkänner staten Israel.
Men Västbanken tillhör palestinierna, och Golanhöjderna...
Inte bådadera. Visst stödjer jag palestiniernas rättigheter, men...
Jag är strax klar.
Fontänen är avstängd nu på vintern, annars fryser rören.
Men på sommaren är den härlig att se. Och jag vill se den.
Det ska jag göra...hoppas jag.
Sjukdomen gör slut på många av oss, men långtifrån alla.
De döda minns vi, de levande kämpar vidare-
- och vi kommer inte att försvinna. Vi ska aldrig mer dö i hemlighet.
Världen snurrar bara framåt.
Vi ska bli medborgare. Tiden är inne.
Hej då.
Ni är underbara allihop.
Och jag välsignar er.
Mer liv. Det stora värvet begynner.
Ripped and synced by DBRETAiL - www.DanishBits.Org