ULTIMA AVENTURĂ
Arde-o!
Îmi place la nebunie!
Cum te simți acolo în spate, Garth?
- Walter? - Da.
Am o veste proastă. E vorba de cei doi unchi ai tăi.
Walter?
Walter! Am o veste bună.
O să-ți petreci vara cu unchii tăi.
Durează doar câteva săptămâni, o lună, cel mult, două.
Pe cuvânt de onoare.
Să mor, dacă nu-i așa!
Unde pleci de data asta?
La Colegiul din Fort Worth, la un curs de grefieri pentru tribunale.
Am cunoscut un tip ieri seară. O să tragă niște sfori.
Walter, trebuie să înveți să ai încredere în oameni,
dacă nu vrei să te acrești și să fii veșnic dezamăgit.
O să te distrezi cu unchii tăi, o să vezi.
Mamă, ești singurul copil la părinți. Știu și eu ce înseamnă un unchi.
Deșteptule, dacă vrei să știi, chiar sunt unchii tăi.
De fapt, sunt unchi de-al doilea. Sunt frații mamei mele.
Au dispărut acum 40 de ani și acum au apărut din nou aici, în Texas.
- Pot să vin și eu cu tine? - Nu!
Scumpule, o să învăț pe rupte stenografia pentru tribunale.
Fac tot ce pot, ca să întrețin familia noastră. Ajută-mă și tu un pic!
Uite ce e!
Se spune că moșii ăștia au pitite milioane de dolari, pe undeva.
Nimeni nu știe de unde îi au, n-au copii și nici cui să-i lase.
Noi doi suntem rudele lor cele mai apropiate.
Vrei să le intru pe sub piele, ca să ne lase banii când vor muri?
Ne-am putea cumpăra o casă, ne-am liniști și noi...
N-ar fi frumos?
Uite! Aici e, dragule. Am ajuns.
PERICOL! EXPLOZIBILI! NU VĂ APROPIAȚI!
Am auzit că moșii au stat la balamuc, timp de 40 de ani
și au făcut rost de bani printr-un proces răsunător.
Dar se spun multe basme despre ei. Cine mai știe ce să creadă?
Tu află unde au pitit banii ăia!
- Poate trebuia să-i sunăm, mai întâi. - Nu! Bătrânii adoră surprizele.
Am ajuns.
Plecați!
Arată-le că ești prietenos! Lasă-i să-ți miroasă mâna!
Cred că sunt acolo, lângă lac. Să mergem! Vino!
- Unde s-a dus? - Uite-l!
- L-am încercuit. - Fuge!
- La dracu'! E gol. - Du-te după muniție. Eu îl păzesc.
Ai chemat vreo târfuliță?
Unchiule Hub! Unchiule Garth! Sunt eu, Mae!
Mae!
Fiica lui Pearl!
L-am adus și pe Walter, nepotul vostru!
- Rude... - La dracu'!
Suntem bătrâni, ce dracu'! Lăsați-ne în pace!
Asta ne mai lipsea: să încurce un țânc pe-aici, toată vara.
Walter, scumpule, așteaptă-ne afară și joacă-te puțin! Mă întorc imediat.
Ar putea să vă ajute, să facă diverse treburi...
Să ne ajute? Puștiul e slab ca un țâr!
Știu. De aceea trebuie să stea pe lângă niște bărbați adevărați, ca voi.
- N-o să rămână mult. - O să-și facă singur mâncarea.
Eu nu gătesc pentru el.
Cățel cuminte...
Du-te la joacă!
E spre binele tău, Walter.
Sunt sigură că banii sunt pe-aici, pe-aproape.
Gândește-te! O comoară ascunsă, ca în cărțile pe care le citești tu!
Walter, dacă ai zâmbi din când în când, poate că lumea te-ar plăcea.
Zâmbește-i frumos lui mami, ca să-și amintească de tine! Hai!
Să mai lucrezi la zâmbetul ăsta, cât o să fim despărțiți!
Pa, scumpule!
Ei bine...
Dacă sună mama, auzim telefonul de aici?
- N-avem telefon. - N-aveți telefon?
Pot să mă duc în casă, să mă uit la televizor?
- N-avem. - N-aveți televizor?!
Și ce faceți toată ziua?
Se aude că aveți ascunși pe undeva milioane de dolari.
Ce-ar fi să puneți banii ăia să facă pui,
investindu-i în aur și argint, care aduc cel mai bun profit?
Să vă las niște broșuri?
Domnilor, lumea știe deja: sunteți doi tipi chivernisiți și rafinați.
Frumoasă seară! Liniștită...
Băiete! O să dormi acolo, la mansardă.
Nu ne pricepem deloc la copii. Dacă ai nevoie de ceva...
Descurcă-te singur sau și mai bine, învață-te cu lipsurile!
Suntem amândoi bătrâni.
Putem să dăm colțu' oricând. Dacă o mierlim în toiul nopții,
trebuie să te descurci singur.
E sperios, mititelul!
Dar liniștit.
Unchiule Hub!
Merge în somn.
Am o saltea nou-nouță, dar tot mă trezesc obosit și înțepenit.
Ei bine...
Ați dispărut de pe fața pământului timp de 40 de ani încheiați.
Unde-ați fost?
În Africa, mai tot timpul. În Maroc, Algeria, Kenya...
Nimic nu e mai trist decât doi moși care trăncănesc despre vremurile apuse.
Zilele alea s-au dus și noi ne-am ramolit.
Urăsc chestia asta.
Suntem pensionari. Pensionarii ar trebui să se ocupe de grădinărit.
De ce ne trebuie afurisitele astea de legume?
Sunt bune. Te fac să trăiești o sută de ani.
Zău? Să le ia dracu'!
Să trăiești tu o sută de ani!
Bună! Ce mai faceți?
Salut, unchiule Hub!
Hub, vino încoace, să vezi pe cine am adus!
Unchiule Garth! Copii, el e unchiul Garth.
Am venit într-o vizită frumoasă și lungă.
Stăm tot weekendul. Știm ce singuri sunt unchii noștri preferați.
Tu cine dracu' ești?
Walter.
Walter? Băiatul lui Mae?
E fiica lui Pearl, văduva aia care umblă creanga tot timpul...
Trebuia să-mi închipui că o să le dea târcoale.
Mae e aici?
De când ai venit?
Vedem noi cum o rezolvăm cu tine...
Știm ce puneți la cale.
Să nu credeți că o să vă meargă!
Hai, băieți! Veniți!
- Maică-sa o să se întoarcă repede. - Aia?
Am auzit că s-ar putea să nu se mai întoarcă.
O să rămâneți cu el pe cap.
Duceți-l la orfelinat imediat!
Dacă îl ducem la orfelinat sau îl aruncăm în lac e treaba noastră.
Uite-l! Ne spionează!
Acum înțelegeți ce spun? Ați văzut ce a făcut?
Colegiul Fort Worth pentru Grefieri.
O caut pe mama mea. E cursantă acolo.
Îmi pare rău. Am închis.
E o urgență. Vă rog! O cheamă Mae, Mae Coleman.
Îmi pare rău, dar nu avem pe nimeni înregistrat cu numele ăsta.
Căutați la "Mae Carter"!
Nu e nimeni cu numele ăsta.
Mabel Cartwright? Mame Callaway?
Donna Tomko?
Băiete, ai vreo problemă?
Trebuie să fie acolo! Tocmai a început cursul.
Cursurile au început din ianuarie. Nimeni nu putea să le înceapă acum.
Alo!
Hub, nu știu de ce trebuie să conduci tu. E mașina mea.
Nu te mai văicări!
Dacă îl găsim pe puștiul ăla, îi arăt eu lui.
Uite-l!
- Domnule avocat, tu rămâi în mașină! - Hai, Hub!
- Du-te tu! - Hub, ieși din mașină.
Te gândești ce faci mai departe?
Unde vrei să te duci?
Aici. Codul regiunii e 406.
În Montana.
De ce nu te duci la Fort Worth, unde e mama ta?
Nu e acolo.
M-a mințit. Din nou.
Ascultă, puștiule, știm că te gândești să pleci în Montana,
dar acum e târziu.
- Hub, ajută-mă! - De ce? Eu văd că e hotărât.
Succes în Montana, puștiule!
Acasă avem hărți mai bune ca asta. Nu, Hub?
Da. Îi trebuie o hartă bună, cu siguranță.
Am mai fost la orfelinat. Nu vreau să mă întorc acolo.
Ce naiba, puștiule! Nu e vina noastră că ai o mamă îngrozitoare.
Ce e?
Cred că ar trebui să plec. Încotro e nordul?
Un lucru e sigur despre puștiul ăsta. Știe să-și enerveze rudele.
Ascultă, băiete! Fă-ne un serviciu!
Dacă rămâi la noi acasă, un timp, rudele noastre o să-și iasă din fire.
Pun pariu că o să-și iasă din pepeni atât de rău, încât o să plece
și-o să ne lase dracului în pace.
E o idee atât de nebunească, încât s-ar putea să meargă.
Sigur!
Hai, puștiule, ajută-ne!
Aș putea să stau cu voi un timp, dacă pentru voi e atât de important.
Cum e berea de ghimbir?
Unchiule Hub, unchiule Garth, a fost un weekend minunat.
Regret că aduc vorba, dar v-ați uitat la testamentul pe care vi l-am lăsat?
Amândoi trebuie să vă gândiți la lucrurile astea, la vârsta voastră.
Nu trageți!
Ăsta a mai fost aici.
Frații McCann?
- Ăsta nu e un comis-voiajor obișnuit. - Îmi plac provocările.
- Putem să stăm de vorbă? - Ieși la lumină, să te vedem!
Dacă lăsați arma, ies!
Ăsta e bun.
Te acopăr eu. Tu strecoară-te în spatele lui!
Ce e?
- Să vedem ce vinde! - Vreau doar să vă arăt!
- De ce dracu'? - E chiar în spatele mașinii mele.
La ce bun aveți atâția bani, dacă nu-i cheltuiți niciodată?
- Aveți încredere în mine! - Poate că puștiul are dreptate.
O să vedem ce vinde omul și după ăia îl împușcăm.
Bun plan!
Datorită modului îngrijorător în care au decurs întâlnirile noastre trecute,
mi-am permis să bat lumea largă, în căutarea obiectului perfect,
extrem de potrivit pentru doi sportivi de talia dumneavoastră.
Băieți, cred că l-am găsit.
Iată!
Ce-i asta?
Acesta e sportul regilor.
Numai șefii de stat și-au permis un asemenea echipament rafinat,
atât de simplu, încât îl poate folosi până și acest copil.
- Zău? - Priviți!
Vino încoace și trage de manetă, la semnalul meu.
Dă-i drumul!
E cel mai puternic de pe piață
și la un preț foarte rezonabil, pot spune.
Ar fi cea mai mare risipă pe care am văzut-o în viața mea.
Ia-ți mașinăria diabolică și pleacă dracului de aici!
Îl cumpărăm.
Ba nu! Nu admit să-mi văd copiii în preajma unei asemenea arme.
Atunci, pleacă!
Hai, tati, să plecăm!
Știi ce se întâmplă când mă jignește cineva. Treceți în mașină!
Trage!
- Unchiule Hub? - Nu!
Am încercat eu o dată și era să mă omoare.
Lasă-l câteva minute!
Ce cauți aici, la ora asta?
Ce e cu el?
Chiar dacă i-a îmbătrânit trupul, spiritul îi e mai tânăr ca niciodată.
În tinerețe, avea mai mult suflet decât 20 de oameni la un loc.
Parcă ar căuta ceva.
Ce anume?
O caută pe ea.
Pe cine? Cum o chema?
Jasmine.
Povestește-mi!
Vrei să-ți spun povestea?
Acum?
Ar dura zile în șir!
Hub a fost mereu prea aventurier, ca să trăiască în Texas.
I-a convins pe părinții noștri că trebuie să plece în Europa
și să mă ia și pe mine. Asta era în vara anului 1914.
Monsieur...
Ediție specială! Germania invadează Franța!
Din păcate, am ajuns în Franța o dată cu Kaiserul
și cu întreaga armată germană.
Eu am vrut să mă întorc acasă, dar Hub a spus să facem turul Europei,
să fim mereu cu un pas înaintea nemților. Zis și făcut!
Ce vremuri!
Am cunoscut niște fete în Toulon, gemene, care...
Mă rog! Până la urmă, am ajuns la Marsilia,
unde ne-am luat bilet la ultimul vas care pleca din Europa.
Hub a hotărât să ne petrecem ultima noapte, chefuind prin cârciumi.
Fac cinste!
S-a împrietenit cu niște soldați,
care ne-au făcut cinste cu niște băuturi tari, ciudate.
Ne-am trezit pe un vas cu destinația Africa de Nord.
Am fost înrolați cu forța.
- Înrolați cu forța?! - Da.
Ne-am trezit în Legiunea Străină. "E numai vina mea", spunea Hub.
Dar mi-a spus să nu-mi fac griji.
Urma să aibă el grijă să nu mi se întâmple nimic.
Am luptat în multe bătălii, în condiții mai mult decât vitrege.
Mi-a salvat viața de nenumărate ori.
Când s-a terminat războiul, am plecat fiecare pe drumul lui.
Eu am ajuns să conduc expediții safari pentru scriitori și actori,
dar asta îl plictisea pe Hub.
Noile guverne africane i-au ordonat să pună capăt negoțului cu sclavi.
Nici un negustor de sclavi și nici un beduin
nu mai văzuseră un asemenea american țicnit,
care lupta ca un leu.
Ce naiba faceți aici, în toiul nopții?
Ne bucurăm de răcoarea nopții.
Nici unul dintre voi n-are minte. Treceți la culcare!
"Dragă Walter, ce mai faci? Ai găsit banii unchiului tău?"
"Eu sunt la colegiul din Fort Worth și tocesc la cursul de grefieri..."
LAS VEGAS
Ce naiba, frate! Nu merg nicăieri în halul ăsta!
Arăt ca un amărât de fermier.
Suntem grădinari. Asta poartă grădinarii.
Ți-am cumpărat și ție niște haine. Sunt la tine în cameră.
Gândește-te ce bune o să fie legumele astea!
Mazăre, fasole...
Dovlecei, roșii...
Ce e pe rândul ăsta?
- Sfeclă. - Sfeclă...
- Și pe rândul ăsta? - Cartofi.
- Cartofi? - Da.
Ia stai puțin! Pe rândul ăsta ce am pus?
- Roșii. - Roșii?
Da.
Avem salată, dovlecei, cartofi dulci, morcovi, bok choy...
- Bok choy? - Varză chinezească.
- Rândul ăla arată bine. - Da. Acolo avem porumb.
Toate semințele arătau la fel, dacă stau să mă gândesc.
Da, la fel ca porumbul.
Cred că l-am speriat cam tare pe comis-voiajorul de semințe.
Tu l-ai speriat.
Porumb, porumb, porumb... Porumb, cât vezi cu ochii!
Porumb...
Dumnezeule, a sosit!
Puștiule, ajută-l la descărcat! Ne întoarcem imediat.
ACME TRANSPORTORI DE ANIMALE
Fii atent, puștiule! Mănâncă oameni.
Aici e casa McCann?
V-am adus leul.
Regele junglei, spaima animalelor!
Ați cumpărat un leu? Un leu deja... "tăvălit"?
La o parte, puștiule! Doar nu vrei să fii mutilat și mâncat.
Ce faci?
Frate, asta e cea mai bună idee din viața ta.
Capul ăsta de leu va arăta grozav, atârnat deasupra șemineului.
Care șemineu? Voi n-aveți șemineu.
O să cumpărăm unul.
Vrei să-l împuști?
La revedere!
- E acolo. - Nu cred că e un gest sportiv.
La vârsta noastră, numai de asemenea sporturi mai avem parte.
Walter, vino încoace! Când îți spun, să tragi de asta!
Trage!
Ieși de-acolo!
Tu, ăla din cușcă! Mișcă-ți fundul de leu afară!
Pare foarte blând.
Leul ăsta nu e bun de nimic. Este...
E defect.
- E viu. Asta contează. - Atunci, împușcă-l!
N-ar fi frumos să-l împușc în cușcă.
Pare cam bătrân, cam tăvălit...
Ce mai vânătoare de lei!
Nemaipomenit! E un rebut. O javră amărâtă, respinsă la zoo.
Pot să-l păstrez?
O să am grijă de el și o să-l hrănesc...
N-am avut niciodată un animal, numai al meu.
Puștiule, vrei să ai grijă de el, să-l hrănești, până se întremează?
Bine. O să-l împușcăm după aceea.
- Fioros leu ai cumpărat! - La fel de bun ca semințele tale.
Fii pe pace! Nu sunt atât de răi pe cât par la început.
Mă întorc imediat, cu mâncare.
Uite! Acum poți să vezi ce e afară.
Ești sigur că nu poate să iasă?
E o "ea".
Am botezat-o Jasmine.
Ce-ai spus?
Mi s-a părut un nume bun pentru o leoaică.
Îmi pare rău că a durat atâta. În 40 de ani, nu mi-a cerut nimeni asta.
Purină pentru lei... Să fiu al dracului!
Dacă așteptați câteva minute, v-o încarcă băieții mei.
Garth, dă-i banii omului!
Ai grijă, Hub!
Domnule McCann, sacii ăia cântăresc 25 kilograme fiecare.
Apucă de celălalt capăt! Așa!
Urcați, babelor, să vă duc acasă!
Hub?
Băiete!
Ai venit cu frații McCann?
Am auzit că sunt foști asasini plătiți de Mafia
și că au fugit cu niște milioane, furate de la Al Capone.
- Ai grijă! - Mă scuzați.
Mai povestește-mi despre Africa, despre tine, unchiul Hub și Jasmine.
De ce vrea un puști deștept ca tine să audă povești tâmpite de demult?
Avem altceva de făcut?
Unde rămăsesem?
"Nimeni..."
"Nici un negustor de slavi, nici un beduin, nu mai văzuseră un american"
"care se luptă ca un leu."
Da, așa e...
Întâmplător, o femeie eliberată de Hub era camerista unei prințese.
I-a povestit stăpânei ei cum a fost salvată
dar, mai ales, i-a povestit de americanul frumos și curajos.
"Trebuie să-l cunosc", a spus prințesa.
Într-o zi, Hub se plimba călare pe țărmul Mării Mediterana,
când, dintr-o dată, a apărut un călăreț lângă el.
Știi cum e Hub. N-avea de gând să-l lase să i-o ia înainte.
A început întrecerea.
Toți spuneau că Hub era cel mai bun călăreț din Africa de Nord,
dar celălalt călăreț alerga la fel de bine, iar cursa era tot mai aprigă.
Apoi...
Cei doi cai s-au prăbușit și călăreții s-au trezit în mare.
Hub s-a ridicat în picioare, pregătit pentru orice primejdie.
Cel puțin, asta își închipuia el.
Dar în fața lui se găsea prințesa,
cea mai frumoasă femeie pe care o văzuse vreodată.
Jasmine!
Jasmine.
Mulți spun că asta nu se mai întâmplă în ziua de azi,
ci numai în poveștile de demult.
Dar, când cei doi s-au văzut pentru prima dată, a fost, jur pe Dumnezeu,
dragoste la prima vedere, așa cum i se întâmplă cuiva o dată în viață.
Stai puțin!
Dacă a fost iubire adevărată,
ar fi trebuit să se căsătorească și aibă o viață fericită!
Nu cumva mi-ai luat-o înainte?
Ba da. Continuă!
Pe atunci, nu le-a fost deloc ușor. Ea era promisă altui bărbat,
unui șeic de vază dintr-un regat vecin.
El a auzit că Jasmine iubea pe altul,
așa că l-a amenințat pe tatăl ei și a dus-o pe Jasmine la el în regat,
unde a ferecat-o în haremul lui.
Ea le-a spus celorlalte soții că mai degrabă moare,
decât să se mărite cu șeicul cel nemilos.
Avea la ea un cuțit.
Când șeicul avea să vină la ea,
avea de gând să-și taie gâtul.
Și ce-a făcut unchiul Hub?
S-au căsătorit și au trăit fericiți, până la adânci bătrânețe.
Sfârșit.
Stai puțin! Dacă au trăit fericiți până la adânci bătrânețe,
ea ar trebui să fie aici, cu noi! N-au avut copii? Unde sunt?
Soră, ce se întâmplă?
Aș vrea să ne spună cineva ceva.
Unde dracu' îmi sunt pantalonii?
- Unde sunt?! - Nu puteți face asta.
Unde-mi sunt pantalonii?
Jos de pe mine! Cine m-a adus aici?
Voi doi!
Spitalele! Mult te mai ajută...
De unde știi? N-ai stat niciodată destul într-un spital, să vezi cum e.
Ai trecut de răspântie.
- Ba nu. - Casa noastră e într-acolo.
Eu vreau s-o iau pe aici!
Domnule doctor, unde e domnul McCann?
Mă tem că nu mai e...
A avut o viață lungă și bogată.
Unde e cadavrul?
Voiam să spun că nu mai e aici. A plecat. Domnul McCann a vrut asta.
Aplecat?
Frate, într-o bună zi, va trebui să-ți accepți vârsta.
Ce dracu' vrei să spui?
Toată viața nu te-ai temut de nimic. Acum ce te roade?
Ți-e teamă că îmbătrânești? Ți-e frică de moarte?
Nici pomeneală!
Atunci?
Mă tem că nu mai am nici un rost. În tinerețe, ai un rost pe lume.
Lucrurile au sens. Acum nimic nu mai are nici un rost.
Ne-am apucat de grădinărit! Ne-am trăit traiul, frate.
Veniți, băieți!
- Du-te după niște beri! - Bine, bine...
Moșule!
Cum e grătarul? Ia dă-mi și mie puțin!
Avem treabă. Cărați-vă, băieți!
Ce-ai spus?
Iată un exemplu perfect cu privire la ce spuneam mai înainte.
De când a supt țâță de la mă-sa, băiatul ăsta n-a fost disciplinat.
Pentru el, să fii curajos și bărbat înseamnă să stai cu o liotă de golani
și să bați străzile,
enervându-i pe oamenii prea cumsecade ca să-i învețe minte.
- Cine te crezi? - Chiar așa!
E un puști tâmpit, Hub. Să nu-l omori!
Hub McCann.
Am luptat în 2 războaie mondiale și altele mai mici, pe 3 continente.
Am condus mii de oameni în bătălie, călare, cu sabia în mână sau pe tanc.
Am văzut izvoarele Nilului, băștinași pe care albii nu-i mai întâlniseră...
Am câștigat și am pierdut vreo 12 averi și am ucis mulți oameni.
Am iubit o singură femeie,
cu o patimă pe care un nemernic ca tine n-o poate înțelege.
Ăsta sunt eu.
- Acum du-te acasă, băiete! - Frankie!
Să le arătăm moșnegilor cine e mai tare!
Scoateți cuțitele!
Băieți, hormonii voștri de adolescenți vă băga în prea multe belele.
La naiba, Garth! Ți-am spus eu să te bagi?
Hub, tocmai ai ieșit din spital.
Dar sunt numai patru.
Da. Uite ce e! Luptă-te mai întâi cu ăsta și pe urmă, cu ceilalți!
Da! Fii atent, puștiule!
Și acum, tu! Ia cuțitul ăla de pe jos!
O să ai nevoie de tot ajutorul din lume.
- Hai, Frankie! - Atinge-l!
- Aranjează-l, Frankie! - Taie-l!
Cea mai veche șmecherie din lume!
Îl ții prost, băiete. Nu așa. Întotdeauna trebuie să faci așa.
Cu o mișcare lină... Mai încearcă o dată!
- Hai, Frankie, vino-i de hac! - Taie-l!
Aranjează-l, Frankie!
- Încetează! - O să-i rupi mâna!
Voi trei ar fi bine să-i săriți în ajutor!
De ce nu-l ajuți?
Hub vrea întotdeauna să-i "rezolve" singur pe răufăcători. E egoist.
Dar sunt patru!
Trei!
Hai, Hub!
Așa, băiete!
- La naiba! Am îmbătrânit. - Nu vrei și tu unul?
Nu. După 40 de ani, m-am obișnuit.
Și apoi, acum cred că are nevoie de ei, mai mult decât mine.
Hai, Hub!
- Să mergem acasă! - Nu! Te rog!
Încă nu s-au întors, tati.
Sunt sigur că, dacă Hub a ieșit din spital, merg încet spre casă.
Da...
Nu pot să sufăr casa asta. O urăsc.
Când moșii ăștia o să crape, vreau s-o arzi din temelii, tati.
Ce e acolo?
Habar n-am.
- S-o rupem! - Da!
- Ce e? - E împăiat!
Mamă!
Un leu! A vrut să ne mănânce!
Nu v-am spus să nu-mi mai trageți minciuni?
O să vă pedepsesc. Treceți încoace!
Nu mă calcă pe pantofi!
- Ce ai făcut cu unchiul Hub? - Puștiule, adu niște carne!
Unde e unchiul Hub?
Doamne... A avut un accident.
- Acum vreau să mă duc acasă. - Nu ești în stare să pleci acasă.
A fost o bătaie și unchiul Hub a câștigat. A fost grozav!
Mamă, leul chiar a vrut să ne mănânce.
- Gura! - Jasmine?
Jasmine! N-am hrănit-o toată ziua. Precis e moartă de foame.
Trebuie s-o hrănesc.
Poftim, Jasmine...
Jasmine?
- Chiar e un leu. - Taci!
- Un leu? Aveți un leu? - E încuiat.
Ba nu. A vrut să ne mănânce pe noi.
- Chiar a vrut să-l mănânce. - Adu puștile!
- La o parte! - Veniți încoace!
Jasmine?
Scuipat de leu! Încetează! Jasmine!
Nu trage! O să-l rănești pe el!
Vino!
- Au plecat. - Poate că o să ajungem prea târziu.
Înainte!
Voi rămâneți aici!
Jasmine...
Încetează!
Atacați!
Se simte mult mai bine.
Lăsați-mă!
Plecăm.
Nu ne întoarcem, până nu scăpați de monstrul ăsta.
Leoaica rămâne aici.
Gata! Hai, tati! Vino! Mai repede!
- La revedere, unchiule Garth! - La revedere, unchiule Hub!
Gura! Treceți în mașină! Tare simt nevoia să beau ceva.
- Am o zi proastă. - Vă e foame, băieți?
- Vreți să rămâneți la cină? - Ce aveți de mâncare?
Carne.
Multă carne.
Nu vrea să iasă din porumb.
Câmpul de porumb e cea mai frumoasă junglă pe care a văzut-o vreodată.
Știe că acolo îi e locul.
- Cred că e fericită. - Și eu cred.
Dar tu? Ești fericit?
Ce le spune?
Le ține discursul cu "ce trebuie să știe orice băiat despre bărbăție".
Mulți bărbați au auzit discursul ăla, de-a lungul anilor.
Foarte mulți.
O să mi-l tină și mie?
Ți-o garantez. Cu condiția să trăiască până atunci.
N-ai terminat povestea despre unchiul Hub și Jasmine.
- Doar nu crezi în bazaconiile astea. - E o poveste frumoasă.
După ce a salvat-o pe Jasmine, au trecut câțiva ani minunați.
N-am văzut doi oameni mai fericiți, care să se iubească mai mult.
Era perfect.
Un singur om le tulbura pacea.
Șeicul.
Îl ura pe Hub fiindcă o răpise pe Jasmine,
așa că a pus un preț pe capul lui: 10000 de galbeni de aur.
O avere!
S-au strâns asasini de pretutindeni, veniți de la mari depărtări.
Hai!
El și Jasmine trebuia să fie cu băgare de seamă în fiecare clipă.
Hub știa că el și Jasmine nu vor putea să fugă, la nesfârșit
și că, mai devreme sau mai târziu, n-o să mai aibă noroc.
Aveau o singură scăpare.
Într-o bună zi, un asasin l-a adus pe Hub, în lanțuri,
la fortăreața șeicului, să-și ceară cei 10.000 de galbeni.
Cum?
Asasinul a primit nenumărați saci cu aur,
iar șeicul a poruncit ca Hub să fie dus la temniță celor 1.387 de chinuri.
Ce ticălos lacom și nemernic l-ar fi trădat pe unchiul Hub, pentru bani?
Eu.
TORTURI - DE LA 1146 LA 1298 DE LA 1299 LA 1387
A fost o șmecherie.
Da, a fost o șmecherie.
În temniță, am scos sabia...
I-am măcelărit de unul singur pe toți cei de acolo și l-am eliberat pe Hub,
fără să-mi scape o singură monedă de aur.
Stai puțin!
L-ai salvat pe unchiul Hub, cu 50 kg de aur în cârcă?
Nu crezi că i-am ucis pe toți oamenii aceia și că l-am salvat pe Hub?
Mă rog, mi-a dat și Hub o mână de ajutor...
Eram în inferioritate numerică.
Soarta ne-a fost foarte potrivnică. La sfârșit, ne-am despărțit.
Fiecare știa ce are de făcut celălalt.
Sus, în iatacul lui împodobit peste măsură, șeicul dormea.
S-a trezit cu sabia lui Hub apăsându-i grumazul.
Șeicul era îngrozit, dar Hub a lăsat sabia.
"Apără-te!", a strigat Hub și i-a aruncat șeicului o sabie.
Șeicul știa că avea să moară, fără să poată cere îndurare, măcar.
Dar Hub i-a spus doar atât: "De două ori, viața ta a fost în mâinile mele,"
"și de două ori ți-am dăruit-o."
"Data viitoare..."
"Viața ta îmi aparține."
Din clipa aceea, n-a mai încercat nimeni să-l ucidă pe Hub.
Unii spun că șeicul se temea că Hub se va întoarce și-l va omorî,
alții spuneau că, fiindcă îl cruțase, șeicul își lăsase dușmanul în viață.
Eu, unul, cred că șeicul era foarte ocupat cu petrolul pe care-l găsise
și că a devenit unul dintre cei mai bogați cinci oameni din lume.
Omul cel rău devine putred de bogat?
Ce drac de poveste se termină așa?
- Ți-am spus totul exact cum a fost. - La revedere!
Așa v-ați îmbogățit? Din aurul șeicului?
Tinerii aceia o să se descurce.
- Dar tu? - Eu?
Mă simt bătrân și terminat.
- Ai avut multă treabă... - Da.
Ai terorizat medici și asistente, ai bătut adolescenți...
- Da! - Ai alergat după lei...
Ai avut o zi plină!
Noroc că băieții ăia habar n-au să se bată!
În curând, băiețelul ăsta o să mă zvânte în bătaie.
Nu mai e mult până când o să fiu neputincios într-o bătaie.
- N-o să mai fiu bun de nimic. - În două zile o să te simți mai bine.
Mă duc la culcare. Noapte bună, băiete!
Ai de gând să-mi spui ce s-a întâmplat cu Jasmine?
- Nu. - Poftim?!
Dacă vrei să știi ce s-a întâmplat cu ea, întreabă-l pe el!
Să-l întreb pe unchiul Hub?
Ai înnebunit? Nu știi ce s-a întâmplat ultima dată?
M-am săturat să fac eu toate treburile murdare.
Dacă vrei să afli sfârșitul poveștii, trebuie să-l întrebi pe el.
- Hub! - Da.
- Un avion? - Da. Mereu mi-am dorit unul.
Ai spus mereu că n-ai pune piciorul într-un avion.
Te temi că o să cadă din înaltul cerului.
Sunt periculoase, ce-i drept. Ai cumva un manual cu instrucțiuni?
E chiar aici.
Nu știi nimic despre avioane.
O să învăț, poți să fii sigur.
Scrie aici: "Ca să luați altitudine, trageți de manetă."
"Ca să coborâți, împingeți manetă." O să zbor cu el, cât ai zice pește.
Poate e doar un nou hobby.
Poate n-are de gând... să facă vreo nebunie.
Crezi?
L-ai întrebat ce s-a întâmplat cu Jasmine?
Ar fi bine să te grăbești.
Ce dracu'? E miezul nopții!
Ce s-a întâmplat? Ce cauți aici?
Vrei să-mi spui ceva?
Spune!
Ce s-a întâmplat cu ea, unchiule Hub?
Ce s-a întâmplat cu Jasmine?
Trebuie să știu.
Trebuie!
A murit.
Au murit la naștere și ea și copilul.
Și tu ce-ai făcut?
M-am întors la viața mea obișnuită, din Legiunea Străină.
În următorii 40 de ani, mereu se găsea câte un război în care să lupt.
Pe urmă am îmbătrânit și am venit aici.
Și aici trăiesc.
Asta e...
Ți-e frig, băiete? Poftim!
Mai bine ai intra în casă.
Du-te! Ești un băiat bun.
Poveștile astea despre Africa, despre voi...
Sunt adevărate?
- Nu contează. - Ba da.
De la mama aud numai minciuni. Nu știu ce să mai cred.
Dacă vrei să crezi în ceva, fă-o!
Dacă un lucru nu e adevărat nu înseamnă că nu trebuie să crezi în el.
De obicei, țin un discurs lung tinerilor. Trebuie să-l asculți și tu.
Măcar o parte din el...
Uneori, un bărbat are nevoie să creadă în lucruri care sunt sau nu adevărate.
De pildă, că oamenii sunt buni, în fond,
că onoarea, curajul și virtutea înseamnă totul,
că puterea și banii nu înseamnă nimic,
că binele triumfă întotdeauna asupra răului.
Și nu uita mai ales un lucru: dragostea adevărată...
Dragostea adevărată nu moare niciodată.
Să-ți aduci aminte, băiete!
Să nu uiți asta!
Nu contează dacă toate astea sunt adevărate sau nu.
Omul trebuie să creadă în ele, pentru că merită.
Ai priceput?
A fost un discurs frumos.
Așa ți s-a părut? Mulțumesc.
Când o să-mi ții și restul discursului?
Când o să fii aproape bărbat.
- Îmi promiți? - Stai puțin!
Nu pot să fiu un om bun, până nu-mi ții și restul discursului.
Trebuie să trăiești, până sunt suficient de mare, ca să-l aud pe tot.
Știu ce pui la cale.
- Trebuie să trăiești și să mi-l spui. - O să ți-l scriu.
- Vreau să-mi ții tu discursul! - Până atunci, n-o să mai fii aici.
Ești unchiul meu! Vreau să trăiești și să-mi fii unchi!
Ce o să facă unchiul Garth? Și el are nevoie de tine.
Dar câinii și porcii și leoaica? Toți avem nevoie de tine.
- Eu am nevoie de tine. - Nu! Ești un prostuț.
- Ești un prostuț. - E adevărat!
Știu că ți-e tare, tare dor de Jasmine.
Dar, dacă n-o să mai fii, o să ne lipsești și nouă la fel de mult.
E adevărat.
Bine, fir-ar să fie! Ai câștigat.
O să trăiesc și o să fiu unchiul tău. Dar să nu crezi că o să-mi și placă!
S-a făcut?
Ești un băiat bun.
Un băiat bun...
CUM SĂ PESCUIM
Walt! Pregătește-te!
Walt!
Vi se pare că banii ăștia sunt furați?
Scumpule... Ești atât de simpatic!
Nu!
Liniște!
- Mamă? - Bună, scumpule!
Walter... El e Stan.
Am auzit multe despre tine, Walter.
Unchii tăi dorm? Să nu-i trezim!
Vino! Hai să ne așezăm!
Te-ai făcut atât de mare!
Stan e detectiv. Unul în carne și oase, exact ca aceia din filme!
- Serios? - Sigur! Vrei să-mi vezi insigna?
Stan lucrează în Las Vegas. Ce zici de asta?
- Ce ai făcut la școala de grefieri? - Am abandonat cursurile.
Stan vrea să stau acasă, să fiu o soție și o mamă bună.
N-ar fi minunat?
Walter, sunt sigură că ai aflat unde au ascuns unchii tăi banii.
De ce vrei să știi?
Walt, unchii tăi par a fi doi jefuitori de bănci din anii '30.
Te înșeli.
Când Mae mi-a povestit despre ei, am copiat dosarele și i le-am arătat.
Ei sunt, scumpule.
Foloseau arme de foc, se deghizau...
Au furat toți banii aceia și au împușcat oameni nevinovați.
Nu! Nu ei. Nu se poate!
Stan știe ce spune, dragule.
Și Jasmine? Ea și unchiul Hub se iubeau. Am fotografia ei.
Draga mea, Jasmine nu era femeia care conducea mașina fugarilor?
- Ba da. - Jasmine...
A fost rănită.
Ei au plecat cu mașina
și au lăsat-o acolo, să moară.
Știu că suferi, băiete.
Dar oamenii ăștia sunt niște criminali. Te-au mințit.
Bietul meu băiețel! Lăsat pe mâinile unor ucigași nemernici!
Ne-am întors aici, de cum am aflat. Am venit să te luăm de la ei.
Spune-i lui Stan unde sunt banii! Apoi, mergem să-ți faci bagajele.
De ce vreți să știți unde sunt banii?
Uită-te la mine, băiete!
Banii aceia nu sunt ai lor. Sunt bani furați.
Probabil îi țin pe undeva, pe-aici. Nu?
Uite ce e! Facem o mică plimbare și ne arăți unde e locul. Ce zici?
Walt, eu și mama ta am găsit o casă frumoasă,
dar nu avem destui bani pentru avans.
Dacă i-am denunța pe unchii tăi, am lua recompensa,
dar, atunci, ar merge la închisoare.
Dacă sunt bani furați, ni se cuvin și nouă.
O să avem o familie frumoasă și nimeni n-o să aibă de suferit.
Nu e minunat, Walter? E tot ce ne-am dorit!
Unde sunt banii?
Ce naiba! Sunt bătrâni! Oricum o să moară.
Vrei să se aleagă statul cu tot bănetul ăla?
Spune-ne unde sunt banii!
Hub și Garth n-au jefuit bănci. Au fost în Africa!
În Africa?! Fii serios, Walter!
Au luptat în Legiunea Străină și au trăit aventuri, timp de 40 de ani!
- N-aveau cum să jefuiască bănci. - Băiete, doar nu crezi toate astea.
- Ba da! - Tu? Toma Necredinciosul?
Stan are dovezi sigure, iar tu crezi prostiile alea despre Africa?
Da, le cred.
Mae, așteaptă-ne pe verandă!
O să avem o mică discuție, ca de la bărbat la bărbat.
Să mergem în hambar! Ce zici?
Mai repejor!
Te-ai mai încălzit?
Nu... Lasă-mă!
Să lămurim ceva! Putem să fim ori prieteni, ori dușmani.
Nu mi-a mers bine în ultimul timp. Niște oameni răi îmi poartă sâmbetele.
Am nevoie de banii ăia și știu că sunt pe-aproape.
Să fiu al dracului, dacă o să-mi stea în cale un mucos obraznic!
Ce zici, băiete? Suntem prieteni sau dușmani?
Apără-te!
Ce?
Nu!
Unde sunt?
Unde sunt banii?
Spune-mi unde sunt!
Am auzit zgomote!
Dumnezeule!
Jasmine?
Doamne sfinte!
Dumnezeule!
E moartă.
Dumnezeule, a murit! Stan e mort?
Nu, el trăiește. La leoaică mă refeream.
- Trebuie să-l ducem la spital. - Da.
- Mae, adu mașina ta. - Nu pot!
- Mașina, Mae! - Mai repede!
- Bine! - Să luăm leoaica de pe el.
- Omul o să aibă nevoie de copci. - De cam multe...
Ce a pățit?
Se pare că i-a cedat inima, din cauza agitației.
- Da... - Era foarte bătrână.
Cred că zâmbește.
Da...
Cred că a murit fericită.
A murit în focul acțiunii. Asta contează.
Apărându-și puiul.
A fost o leoaică adevărată, nu? Acum, la sfârșit...
Sigur.
O leoaică adevărată, din junglă.
O leoaică din Africa.
Ți-ai făcut bagajele?
În curând, se întoarce mama ta de la spital.
Poți s-o aștepți pe verandă.
Stai aici! Să nu te clintești!
Ți-ai făcut bagajele? Unde ți-e valiza?
Nu fi obraznic!
- E sus, la mine în cameră. - Să mergem s-o luăm!
Salut, Stan!
Ai mare noroc, Stan.
Leoaica a ajuns la tine înaintea noastră.
Mă întreb ce îi spun unchii tăi lui Stan.
Îi țin discursul cu "ce trebuie să știe orice băiat despre bărbăție".
Mă bucur că s-au împrietenit.
Ești gata?
Să mergem!
Pe scurt, Stan, noi doi am putea să fim prieteni sau... dușmani.
Băieți, sper că Walter nu v-a dat prea multă bătaie de cap.
- Ne-am descurcat. - Ce-o să se întâmple cu el?
Bărbatul ăsta n-are ce să caute în preajma băiatului tău.
Bineînțeles că nu. Ce fel de mamă aș fi?
O să-l las undeva în Las Vegas.
O să mă întorc, să-mi spui restul discursului, dacă...
Aici mă găsești.
Ești un băiat bun.
Un băiat bun...
Vă mulțumesc pentru povești și...
Pentru toate.
A însemnat foarte mult pentru mine.
Mă bucur.
Hai, scumpule, că se întunecă!
La naiba!
Nu e destul de bună pentru puști. Ar trebui să chemăm un avocat.
Nici un judecător n-o să ia copilul de lângă mama lui,
să-l dea unor unchi holtei.
- Poate ni-l vinde. Câți bani avem? - Hub!
Nu putem să facem nimic. Aplecat.
ÎNTOARCE-TE IMEDIAT DIN DRUM!
- Unde ne ducem? - Ți-am spus. La Las Vegas.
După aceea. După ce îl lăsăm acolo pe Stan.
Scumpule, Stan are nevoie de multe îngrijiri.
Walter!
Ce faci?
Dumnezeule!
Walter!
Walter, stai!
Oprește-te imediat!
Ce te-a apucat?
Scumpule, ești teafăr? Era să fac infarct!
Tot vrei să te măriți cu el, după tot ce s-a întâmplat!
Nu e chiar atât de rău. E cam necioplit, dar o să se schimbe.
Mamă!
Spune că mă iubește.
Încă nu te-a bătut?
Vezi-ți de treabă!
Mereu crezi că un nou iubit o să rezolve toate problemele,
dar alegi numai ratați, iar ăsta e cel mai rău dintre toți!
Walter, nu avem de ales.
Poate că tu nu ai de ales.
Ce ai spus?
- Mamă... - Ce e?
Fă ceva pentru mine, măcar o dată!
Fă ce e mai bine pentru mine!
Vrei?
Comis-voiajorii ar trebui să sosească peste vreo două, trei ore.
Mare bucurie...
Uite-acolo, în zare!
Dacă o să locuiesc aici, vreau să pun niște condiții.
Condiții?
Prima: voi doi trebuie să trăiți până când termin cel puțin liceul.
Mai bine până la colegiu. Amândoi aveți acum răspunderi:
ședințe cu părinții, școala de cercetași, liga juniorilor...
Se pare că nu prea avem de ales.
A doua condiție: amândoi trebuie să vă îngrijiți mai bine.
Mai multe legume, mai puțină carne.
Mă întreb dacă există comis-voiajori care vând și rechizite școlare.
A treia condiție: s-a terminat cu afacerile riscante,
cu încăierările cu adolescenți sau cu avioanele.
Ia stai puțin!
Cel puțin, până termin colegiul. Poate chiar mai mult.
Și de ce-ai vrea să murim? De bătrânețe?
Bine ai venit acasă!
- Alo? - Walter?
Da.
Sunt șeriful Grady.
Mă tem că am o veste proastă. E vorba de unchii tăi.
Îmi pare rău. Au murit. Au avut un accident.
A fost o binecuvântare pentru ei că n-au suferit.
Într-un fel, e bine și că au murit împreună. Înțelegi...
Acum sunt acasă la unchii tăi. Trebuie să vii încoace.
Trebuie să vezi ce e aici cu ochii tăi.
- Walter... - Ce mai faci?
Bine.
Din câte mi-am dat seama, au încercat să treacă prin hambar,
cu avionul răsturnat.
Mai devreme au fost aici o mulțime de reporteri, chiar și de la CNN.
Un biplan care a supraviețuit primului război mondial, care a făcut acrobații
și care era pilotat de doi bărbați de 90 de ani care n-aveau licență...
Au avut o viață frumoasă și lungă.
Și au murit în focul acțiunii.
Uite! Le-am găsit testamentul.
"Puștiul primește totul."
"Să ne înfigeți în grădina aia afurisită, lângă tâmpitul ăla de leu."
Doamne!
Cred că ai musafiri.
"PETROLEUM" SAHARA DE VEST
Aici e.
Aici au locuit.
E în ordine. Vino încoace, băiete!
Privește!
Iartă-mă! Eram în Houston când le-am auzit numele la Știri...
A trebuit să venim aici.
Când eram mic, bunicul meu mi-a povestit atâtea despre ei...
Bunicul tău?
A fost un șeic foarte bogat.
Îi plăcea tare mult să-mi povestească despre tinerețile lui nebunești.
Erau niște povești uimitoare, incredibile, despre doi frați,
Hub și Garth McCann.
Cei mai curajoși și mai neîntrecuți bărbați, nu-i așa?
Bunicul îi numea "cei mai onorabili adversari".
"Singurii care au reușit să mă întreacă în istețime!"
I-ai cunoscut pe cei doi bărbați?
Ei m-au crescut.
Mă simt onorat.
- Îmi pare bine că te cunosc. - Și mie îmi pare bine.
Înțeleg că au cheltuit cu folos aurul bunicului meu.
O dată, a venit la noi un comis-voiajor...
Cei doi din poveștile străbunicului meu au trăit cu adevărat?
Da.
Au trăit cu adevărat.
Traducerea: DVD Retail
Revizuire: muLineZu