Elnézést.
Gyerünk kedvesem, készüljünk a lefekvéshez.
Nem vagyok különleges,
csak egy átlagos férfi, átlagos gondolatokkal.
Egyszerű életem volt.
Nincsenek hozzám köthető híres tettek.
A nevem hamarosan elfelejtik.
De egy szempontból
remekül boldogultam.
- Jól nézel ki, Duke. - Jól érzem magam.
Szerettem valakit, teljes szívemből
és teljes lelkemből, ez mindig is elég volt nekem.
Hogy szolgál az egészséged, Harry?
Próbálnék meghalni, de ezek nem engednek.
Nos, mindent nem akarhat az ember...
Nagy nap van ma.
Mindig ezt mondod, te vén ördög.
Csodás idő van ma kint.
Menjünk sétálni.
Nem hinném...
Nos, meg kell próbálnunk kimozdítani téged a szobából.
Gyere kedvesem. Kint jó friss a levegő.
Ez jót tenne neked. - Helló.
Sajnálom, ez nem egy jó nap.
Nem hinném, hogy bármire is vevő lenne.
Helló?
Ő Duke, fölolvasni jött neked.
- Fölolvasni? - Aham.
Nem. Vagyis nem hiszem...
Ugyan már, kedvelni fogod, nagyon vicces ember.
Rendben van, hol is hagytuk abba?
Ó igen, persze. A karnevál estéjénél...
"Ott volt Noah a barátaival, Finnel és Sarah-val."
- Noah? - Vele találkoztak.
1940. június 6.-án.
Allie 17 éves volt.
- A kis ember megnyerte a díjat. - A fenébe!
- Köszi, hogy játszottál. - Nagyon vicces vagy...
Haver, jól megsuhintottam mi?
Mondom, ezeket előre lezsírozzák, hogy ki nyerjen.
- Helló. - Mi a helyzet?
Szia, mi a nevetek?
Állj ide.
Igen, oda a kampóhoz!
- Ki az a lány Sarával? - Allie Hamilton a neve.
Itt tölti a nyarat a családjával.
Az apjának több pénze van, mint Istennek.
- Helló Fin! - Szia kedvesem!
Nézd, nyertem neked valamit.
Fin, köszönöm!
Jó volt, nem?
Allie, kérsz egy kis vattacukrot?
- Hmm, okés. - Tök jó lenne.
Csak egy esélyt kapsz fiam.
- Van kedved táncolni velem? - Nem.
- Miért nem? - Azért mert nem szeretnék.
Noah, ő velünk van.
Hé Allie, akarsz óriáskerekezni?
- Ja szeretnék. - Rendben.
Bocsi.
Bocs.
- Noah Calhoun. - Mivan?
A fafeldolgozónál melózik Finnel.
Láttad, hogy rám mászott?
Ja, láttam. Ő Noah...
Tudod, meglep, hogy egyáltalán eljött ide.
Azt hiszem, kedvel téged.
Hé, mi a...
Szállj le rólam. Ne érj hozzám.
- Helló! - Hát ö...
- Mit csinálsz? - Hé, ezt nem teheted!
- Fizetek amint leértünk, Tommy.
Noah Calhoun vagyok.
- És?! - És örülök, hogy találkozhatok veled.
- Allie, ki a franc ez? - Nem tudom... Noah Calhoun...
- Szeretnélek randira hívni. - Haver, nem zavar?
Csak két ember ülhet egy székben Noah.
Rendben Tommy, oké.
Gyere le Noah, még megölöd magad!
Noah, fogd be a szád.
Na, jössz velem randizni?
- Hogyan?
- Nem! - Nem?
- Nem. - Nem?
Hé haver, most mondta.
Miért nem?
Nem tudom... Nem szeretnék.
Noah!
Mi? Hát, nem hagysz más választást...
Te jó ég!
Nem viccelek.
- Noah, ne hülyéskedj. - Mi a fenét csinálsz?
- Noah, kapaszkodj! - Még egyszer megkérdezem...
Eljössz...
vagy nem jössz velem? - Noah, király vagy!
- Az istenit, csúszik a kezem. - Akkor tartsd erősen te barom!
- Nem amíg nem mond igent. - Mondj igen, kedves.
- Okés, rendben, elmegyek veled.
- Mi? - Nem, ne szívességből tedd.
Nem, nem. Tényleg szeretnék.
- Szeretnéd? Tényleg? - Igen!
- Mondjad. - Elmegyek randira veled.
-Mond még egyszer. - Szeretnék elmenni veled.
Rendben, akkor megyünk.
Okosnak érzed magad, mi?
Ez nem volt vicces, Noah te barom!
- Nyugi, megoldom.
Mit csinálsz?
- Légyszi ne csináld ezt.
Ne csináld ezt Allie.
Nem hiszem el....
Jézusom.
Most már nem vagy olyan nagyfiú, mi?
Ezért még elkaplak egyszer!
Talán igen, talán nem…
- Mondott valamit neked? - Ó igen, megnézed?
Ez az a lány a karneválról, ugye?
Emlékszel rám?
Ja, persze. Mr. Fehérnemű, ugye?
- Hát, én... - Hogy is felejthetném el.
Igen, szerettem volna tisztázni veled a dolgot
mert sajnálom ami történt.
Tényleg hülye dolog volt fölmászni az óriáskerékre,
hogy beszéljek veled,
de melletted szerettem volna lenni.
Gondolatban hozzád voltam láncolva.
Istenkém, micsoda duma...
Minden csajnál ezt nyomod?
- Nem.
- Láttalak egy este Miss Ribbons-szal.
- Mit csinálsz ma este? - Tessék?
Vagy holnap, vagy bármikor a héten, mindegy.
- Miért? - Miért? Hát a randink.
Milyen randi?
- A randi, amibe beleegyeztél - Nem...
De igen, megígérted. A szavadat adtad.
Hát, meggondoltam magam.
Nézd, tudom, hogy csak egy koszos srácot látsz közeledni
az utcán. Nem ismered.
Nem ismered, de én igen...
és amikor látok valakit aki tetszik,
Úgy érzem... Szeretem...
Úgy értem... Megőrülök érte.
- Okés, most miről beszélsz?
Hát, rólad.
Jól csinálod...
- Mit? - Jól lököd...
- Nem, nem, félreértesz. - Tényleg jó vagy, komolyan.
- Fantasztikus vagy. - Nem is...
De tényleg. Le vagyok nyűgözve
- Hát, általában nem ilyen vagyok. - Dehogynem.
Ha akarod, vicces vagyok.
Ötletes, okos
Babonás, bátor.
És… könnyed, laza.
Bármi lehetek, amit csak akarsz.
Csak mondd meg mit szeretnél és én olyan leszek.
- Lökött vagy...
Az is lehetek.
Ne már, csak egy randi. Mi bajod lesz tőle?
Nem hiszem.
Mit tehetnék, hogy meggondold magad?
Gondolom ki fogsz valamit találni.
- Biztosan eljön? - Nyugi haver, minden klappol.
Ott lesz az esti előadáson.
Nézd, mit mondtam? Gyere.
Nahát, micsoda véletlen!
Azt hiszem beszélnem kell veled.
- Itt van! - Allie, emlékszel Noah-ra?
- Ja, emlékszem. - Jaja.
- Gyere csak ide. - Fin!
- Helló. - Szia.
- Jó látni téged megint. - Téged is...
- Istenien nézel ki. - Köszi.
Igazán tényleg nagyon jól.
Igazán jól, nagyon jól.
Én is tudom, hogy jól nézek ki, tehát megnézzük a filmet?
- Mindjárt kezdődik. - Csak utánad.
- Gyere vissza, Li'l Abner.
Nem fogsz elkapni, Daisy Mae!
Sadie Hawkins Nnpja van, tehát elkaplak!
- Gyorsabb vagyok nálad.
- Nem, nem!
Megfoglak!
Jövök!
Gyorsabban is futhatnál!
Várj meg.
You ketchum Polecat far and squar.
Várjatok meg!
- Mi történt a filmen?
- Szállj csak be. - Köszönöm.
- Mit csináltok gyerekek? - Van kedved sétálni?
Mi van már?
- Persze. - Sétálni megyünk.
- Látom megkedveltétek egymást.
- Na? Ezt fogom és...
- Ti szeretitek egymást. - Ne csinálj olyat amit én se tennék.
Okés, viszlát.
- Rendben, oké.
Ez jó volt.
Évek óta nem voltam moziban.
Komolyan?
Gyerekkorom óta nem.
Hogyhogy?
Hát, én...
Elfoglalt vagyok, tudod, nincs sok időm.
Elfoglalt vagy?
Nagyon szigorú időbeosztásom van
Minden napom meg van tervezve.
Fölkelek, reggeli, matek latin, ebéd,
teniszoktatás, tánc néha mindkettő,
francia, zongora aztán vacsora.
Vacsora után pedig a szüleimmel töltöm az időt.
Aztán olvasok valamit.
Úgy hangzik, úton vagy a siker felé.
Igazad lehet.
Jelentkeztünk egyetemekre:
Radcliffe, Sarah Lawrence. Ezek egyikét szeretnénk.
- Szeretnénk? - Mi?
Azt mondtad, hogy "ezeket szeretnénk".
Ja, a mama és apa.
Mindenben együtt döntünk.
Mindenben?
Na jó, nem mindenben...
De a fontos dolgokban igen.
Van amiben azért te is dönthetsz?
- Ne legyél már bunkó. - Bocsi.
Csak szeretném kitalálni, hogy mit csinálsz szívesen.
Mire gondolsz?
Hát, például....
Nem tudom, olyan dolgokra gondolok,
amiket nem kell csinálnod, érted?
Mit csinálsz csak azért mert szereted?
Épp most mondtam.
Nem tudom.
Ez eléggé meglep.
Miért?
Mindig azt hittem, hogy te olyan...
Milyen?
Csak...
- Szabad. - Mi?
Szabad.
De hát én szabad vagyok.
Nekem nem úgy tűnik.
Pedig az vagyok.
Gyere, mutatni szeretnék valamit.
- Noah, mit csinálsz? - Csak gyere.
- Valaki el fog csapni. - Erre a sok kocsira gondolsz?
Az apám és én régen kijöttünk ide
és figyeltük, ahogy a lámpa vált.
Néztük, ahogy zöldből pirosba , aztán sárgába vált.
Te is kipróbálhatod, ha szeretnéd.
- Dehogy. - Miért nem?
Mert, nem tom... Nem kelnél föl?
Tudod mi a te problémád?
Nem csinálod azt, amit szeretnél.
Okés.
Mi lesz, ha jön egy kocsi?
- Nekünk annyi. - Mi van?!
Nyugi. Bízz bennem.
Meg kell tanulnod, hogyan bízzál.
Rendben.
Festészet.
Kérdezted mi az, amit csak magam miatt teszek.
- Mi az? - Imádok festeni.
Tényleg?
Legtöbbször a gondolatok csak kavarognak a fejemben.
De egy ecsettel a kezemben
a világ olyan nyugodt lesz.
Menjetek az útról!
Minden rendben?
Min nevetsz?
Ez jó volt.
Akarsz táncolni?
Persze.
Most?
Itt?
Nem szabadna az úton táncolnunk.
Ki mondta, hogy nem lehet?
De nincs zenénk.
Hát, majd csinálunk.
Borzalmasan énekelsz.
Tudom.
De szeretem ezt a dalt.
Déli nyarak mások,
a fiatal szerelem megpróbáltatásai.
Veszélyekkel és kétségekkel teli.
Noah és Allie jó példája egy fiúnak és egy lánynak
akik egy hosszú úton mennek végig,
tekintet nélkül a következményekre.
Szerelmesek lettek egymásba, ugye?
- Így van. - Helyes.
Szeretem az ilyen típusú történeteket. Folytassa!
Azon este után,
Allie és Noah együtt töltötték minden szabad órájukat.
és hamarosan elválaszthatatlanok lettek.
- Gyerünk Noah. - A te lovad nem tud leverni minket.
Ez igazán jó.
Gyönyörű szaftos részletek...
a felületes lista
egyik a másik után
néha odahívtam őket magamhoz
vagy ittam velük egyet.
Az igazi költemény, amit műnek hívunk,
csupán csak képek halmaza. A magánélet költményei az éjszakában.
Egy olyan embernek mint amilyen én vagyok.
Ez a költemény, félelmet szül, és észrevehetetlen.
Amit mindig magamnál hordok. Amit mindenki magánál hord."
Nem is rossz Whitmanntől.
Nézd, látogatónk van.
Bocsáss meg, nem akartam félbeszakítani Önöket.
Nem kell bocsánatot kérned gyere fel ide kedves.
Használhatnánk valami mást is mint a nyers fa illatát.
Apa, ő Allison Hamilton.
Allison, boldog vagyok, hogy találkoztunk.
- Allie.
Örülök hogy találkoztunk Mr. Calhoun.
Mr. Calho.... Ennyire öreg lennék?
Nyugodtan szólíts Franknek!
- Gyere, foglalj helyet. - Köszönöm.
Tehát Allie. Igen, tényleg nagyon csinos lány, fiam.
- Igen. - Sokkal csinosabb, mint amilyennek mondtad.
- Ez igaz? - Nem, dehogyis...
Ne hallgass rá.
- Mi az ami nálad van? - Ömm, csak ö....
Hoztam neked valamit.
Lássuk csak, mi lehet ez.
Ezt te csináltad?
Gyönyörű. Ezt nézd.
Ez nem semmi kép.
Már tudom is hova tehetnénk, köszönjük.
Ez gyönyörű költemény volt.
Mi volt ez?
- El. - Whitman.
Tudod, amikor kicsi volt, nagyon csúnyán dadogott.
- Apu. - Pedig tényleg így van.
- Nem is tudtam. - Pösze voltam.
Dadogás, pöszeség, nem mindegy?
Semmit se lehetett érteni abból amit mondott.
Szóval befogtam hangosan olvasni.
Nem volt valami jó az elején
de a dadogása hamarosan eltűnt.
Jó ötlet volt ez a felolvasás.
- Ja, én is így gondoltam. - Na?
Hihetetlen, hihetetlen.
Én egy régimódi ember vagyok, de ő szereti Whitmannt
valami miatt, bár nem értem miért.
Mondd, mit szólnál egy reggelihez? Kérsz reggelit?
Reggelit?
- Apu, 10 óra van. - És akkor mi van?
Palacsintát bármikor ehetsz, amikor csak akarsz.
- Na akkor kérsz reggelit? - Persze.
Ez egy lehetetlen szerelem volt.
A fiú falusi gyerek, a lány a városból való.
A lány lábainál hevert a világ.
A fiúnak szinte semmije sem volt.
Gyere Noah.
Nézz ránk.
Mit csinálunk?
Szerinted lehet, hogy egy másik életemben madár voltam?
Hogy érted?
Mint a reinkarnáció.
Nem tudom.
Talán lehet.
Mondd, hogy madár vagyok.
Nem.
- Ne csináld ezt. - Mondd, hogy madár vagyok.
Hagyd abba. Most.
- Nem vagy. - Mondd!
Madár vagy. Igen.
Most mondd, hogy te is az vagy.
Ha te madár vagy, akkor én is az vagyok.
- Gyere kedves. - Hé, mit csinálsz?
Ne, ne!
Na gyerünk, háromig számolok?
Nagyon könnyű, háromra, oké?
- Okés. - Egy...
- Kettő... kettő - Kettő...
- ... három! - Nem, nem megy.
Gyerünk a vízbe.
Gyerünk. Bocsi... - Gyerünk nyuszi.
Ugorj, bébi. Bejönnél már?
- Ugorjál. - Nem megy.
- Gyerünk! - Ugorj!
- Egy... - Gyerünk.
- Kettő... - Három.
- Istenem, csak tartsd egybe! - Ne, ne, neee.
- Tedd be a helyére. - Ezt le.
És menj. És tartsd lenyomva!
Nem, ne engedd föl!
Nem értem miről beszélsz.
Sok mindenben nem értettek egyet.
Valójában szinte semmiben. Mindig veszekedtek.
Ne lökdöss!
Minden nap vitatkoztak egymással.
De a különbözőségük ellenére
egy dologban hasonlítottak,
megőrültek a másikért.
Oké, mennem kell.
- Nem. - De, igen.
Allie.
Apu. Ó, nem is...
Nem is láttalak...
Megijesztettél.
Az a fiú a barátod igaz?
Igen.
Hozd el hozzánk vasárnap.
Szeretnék találkozni azzal a fiatalemberrel.
Okés.
Jó éjt apu.
Jó éjt.
- Ó Istenem...
...Aztán azt mondta: "Apu, nem értem."
Erre ezt felelte: "Nos, elméletben mindketten milliomosok vagyunk, de valójában
együtt élünk egy csomó kurvával."
Bishop Stevens-től hallottam.
Oliver, kérlek vedd el a férjem elől azt a likőrös palackot.
Úgy érzem csöppet többet ivott a kelleténél.
- Ezt nem fogtam - Figyelj oda
Na, és mit dolgozol Noah?
A fatelepen melózok Finnel.
Többnyire földolgozom a fát, és lehántom a kérgét.
Ó, milyen aranyos...
Köszönöm.
Ne vedd tolakodásnak, de megkérdezhetem mennyit kapsz?
Úgy érted mennyit keresek?
Óránként 40 centet.
Igen, nem sok, de nincs szükségem többre.
És... a nagy részét félreteszem.
Na, akkor együnk.
Igen, nagyon finomnak néz ki.
Szóval Noah, te és Allie sok időt töltötök együtt.
Nagyon szerethetitek egymást.
Kezd komollyá válni, nem igaz?
Igen, asszonyom...
Nos, a nyárnak hamarosan vége. Mit fogsz csinálni?
Charleston csak pár órányira van innét.
De Allie elmegy a Sarah Lawrence-be.
Mondta már neked?
Nem, még nem...
Épp most kaptam a levelet. El akartam mondani.
Rendben van.
És a Sarah Lawrence New York-ban van...
Ezt nem tudtam.
Anne, ez a beszélgetés kezd túl kispolgári lenni egy vacsorához.
Hagyj békét a gyerekeknek, nem kell rögtön a spanyol inkvizícióval fenyegetni őket.
Úgyis éppen kiszáradt a szám...
Meséljek egy viccet az apácáról és a püspökről?
- Hagyd abba.
Fölállok az asztaltól, ha még egy viccet mondasz.
Megteszem.
- Igen. - Ez az!
Az a gyerek túl nagy lelkesedéssel van a lányunk iránt.
Ne izgulj, ez csak egy "egy-nyári" szerelem.
Az a baj, hogy az.
Allie van odakint?
Elmegyünk valahová?
Aha.
Várj itt.
Allie!
Gyere.
Rendben, lépj be.
Lépj, várj.
Rendben, várj egy kicsit.
Ne nyisd ki a szemed.
Okés.
A Windsor Ház.
1772-ben építették.
Ezen a helyen tett Francis Marion...
házassági ajánlatot a feleségének itt a lépcsők alatt.
Vigyázz!
Óvatosan, ezek el vannak törve. Figyelj rá.
Ez a...
Ez a hely óriási.
Jah, egy gigászi nagy darab szar.
Az az...
Egy nap megveszem és kicsit kipofozom.
Csak új padló kell.
...és új falak és tető persze.
- Ez minden? - Ja, és víz meg áram.
- Bútorok - Igen, azok is...
De amúgy jó helyen van.
És van hátul egy nagy pajta,
műhellyé tudnám alakítani.
És velem mi lesz?
És nekem egyáltalán nincs beleszólásom?
Szeretnél?
Persze hogy szeretnék.
Na és mit?
Szeretnék ha a ház fehér lenne,
kék ablakokkal. - Aham...
És egy a folyóra néző szobát, hogy festhessek.
- Még valamit? - Persze.
Szeretnék egy nagy verandát ami körbefut az egész házon.
- Ott ihatnánk a teát...
a naplementét figyelve.
- Rendben. - Megígéred?
Persze.
Helyes.
- Hová mész? - Ide be.
- Nem tudok úgy játszani ha ezt csinálod.
Istenem...
Szeress engem...
- Noah. - Mivan?
Tudom azt mondtam, hogy szeress,
de szerintem... - Igen?
…meg kellene ezt beszélnünk.
Oké. Minden rendben?
- Megbántottalak? - Nem, dehogyis.
Csak... csak sok minden kavarog a fejemben.
Én csak... sokat...
Semmi...
Mint például, mire gondolsz éppen most?
Tudod, ebben a pillanatban.
Tudtad, hogy ez fog történni amikor idehoztál?
- Nem. - Nem?
- Nem. - Még csak nem is gondoltál rá?
- Jól van, persze gondoltam... - Tényleg?
És pontosan mire?
Vagyis... kicsit sokat beszélek ugye?
Rendben, akkor be is fogom...
Mama szokta mondani...
Okés.
Minden rendben?
Akkor rendben...
Csak nem értem, hogy tudsz ilyen csöndes lenni.
Nincs gondolsz semmire?
Megőrülök itt,
vagyis nem, veled minden oké.
Te nem törődsz a világgal?
Bocsáss meg.
Annyira tökéletesnek szerettem volna.
Most meg nem tudom befogni a számat.
Szeretlek.
Tudtad?
Én is szeretlek.
Igen.
Nem kell ezt csinálnunk, ha nem szeretnéd.
Nem, szeretném tényleg.
Noah! Noah!
Mi a....? Fin, húzzál el innen!
Nézd, sajnálom, de Allie szülei megőrültek.
Minden zsaruval őt kerestetik.
- Rendőröket küldtél értem? - Igen.
Hajnali két óra van. Rendőröket küldtünk.
Istennek hála, jól vagy. Hol voltál?
Mr. Hamilton, az én hibám.
Magunkra hagyna egy kicsit kérem?
Szeretnék beszélni a lányommal.
Négyszemközt.
Köszönet mindenért Őrmester.
Bármikor, John.
Menj haza, késő van.
Uram, tényleg nem az ő hibája.
Nem érzékeltem, hogy elszaladt az idő.
Ülj le.
Sajnálom, Apus.
- Megerőszakolt? - Nem.
- Mit akarsz anyám? - Nem láthatod egy ideig Noah-t.
Kint kószált azzal a fiúval hajnali 2-kor.
Ennek véget kell vetnünk.
Nem azért töltöttem 17 évet az életemből
hogy fölneveljek egy lányt, mindent megadjak neki,
és mindent eldobjon egy nyári szerelemért.
Apu, mondj valamit!
Hogy széttörjék a szívét és fölcsinálva elhagyják.
- Anna kérlek... - Szóval ő egy helyes fiú.
- Kedves fiú, de csak egy... - Mi Ő? Micsoda? Mondd meg!
Egy senki. Nem neked való.
Senki?
Ne érj hozzám!
Elég legyen. Többet nem láthatod őt. És ez végleges.
- Nincs vége. - De vége van.
- Nincs! - Allie!
Nem te fogod megmondani nekem, hogy kit szeressek.
- Szereted? - Igen apa, szeretem őt.
Szerelmes vagyok belé.
Ő nem megfelelő neked kedvesem.
Szeretem.
17 éves vagy, semmit se tudsz a szerelemről.
És te tudsz?
Nem úgy nézel ki Apa, mint ahogy Noah.
Te nem érintesz meg, nem nevettetsz meg.
Nem játszol. Nem tudsz te semmit a szerelemről.
Noah?
Noah!
Várj!
Elmész?
Istenem, sajnálom.
Nem tudom, mit mondjak. - Megaláztak.
- Minden rendben. - Nem, nincs.
- De... - Dehogy van.
Nem.
- Elmegyek. - Ne, nem szeretném, hogy elmenj.
Gondolkoznom kell pár dologról.
Miről kell gondolkoznod?
Mondd el!
Beszélj!
Miről? Te el akarsz...
Te elmész!
Elhagysz.
Én pedig itt maradok.
És boldog vagyok, hogy ezt teszed,
mert rengeteg dolgod lesz.
- Nem. - Annyi minden van még előtted.
- Ne beszélj így. - Ez igaz.
Az én életembe nem lesz sok szépség.
- Ez nem....
Ez nem adatik meg nekem. Nekem nem osztottak ilyen lapokat.
Nem kell suliba mennem, oké?
- De kell. - Itt is maradhatok.
Nem. Látod, pont erről beszélek.
Akkor jöhetnél velem.
- New York-ba? - Igen.
Mit csinálnék én New York-ban?
Velem lennél...
Nem tudom.
Ezt most nem fogjuk tudni kitalálni, érted?
Vége lesz a nyárnak, és meglátjuk mi lesz.
Azt mondod, szakítani akarsz?
Azt mondom, hogy meglátjuk, hogy működik ez tovább.
Szakítasz velem?
Nem tudom, hogyan fog ez működni ezután.
Értem...
Kérlek ne tedd ezt.
Nem gondolhatod komolyan.
Az istenit, ha ezt akarod,
miért kéne várnunk a nyár végéig?
Miért nem szakítasz most?
Gyerünk!
- Gyerünk! - Mi a fenét csinálsz?
Mondjad! Mondjad!
Szakítsál!
Mondjad!
Hagyd abba!
Tudod mit? Akkor én szakítok. Vége.
Rendben. Vége!
- Gyere ide. - Ne érj hozzám.
Utállak, utállak.
Mennem kell.
Miért mész, egyszerűen csak... menjél....
Menjél már!
Ne, ne, várj egy kicsit. Ugye nincs igazán vége?
Ez csak egy kis vita,
és holnapra minden olyan lesz, mintha meg se történt volna.
- Elment? - El.
Nagyon össze lehet törve a lány.
Így van.
A fiú csak helyesen akart cselekedni.
Igaz.
De azt kellett volna csinálnia,
hogy odamegy, és elküldi
a szüleit a fenébe.
Igen, igazad van, lehet hogy ezt kellett volna...
Másnap amikor Allie fölébredt,
úgy érezte, a világ teljesen megváltozott.
- Mi folyik itt?
Hazamegyünk.
Most?
De hát csak a jövő héten kéne mennünk.
Öltözz föl, és egyél valamit kedvesem.
Willow majd összepakolja a holmidat.
Boldog vagyok, hogy összepakolhatok önnek Miss Allie.
Nem akarom, hogy összepakoljon.
Nem akarom, hogy hozzáérj a cuccomhoz. Nem megyek!
- De jössz. - Nem, akkor sem.
- De Allie, igen. - Nem.
Allie, akkor is fogsz, ha nem szeretnél.
Most, még akkor is ha Aaronnnak a vállán kell vinnie.
És cipelnie egész nap. Jössz.
Bocsánat.
- Rendben, induljunk. - Gyerünk.
- Végeznünk kell ezzel ebédre.
Gyere, szállj föl.
Nem kéne itt ácsorognod. Hajrá.
Gyerünk, hajrá.
Fin!
Hol van Noah?
Elment, fuvaron van.
- Mi a baj? - Elmegyek a városból.
- Elmész? - Igen.
- Mikor? - Most.
Nézd, valamit el kell mondjak Noah-nak, oké?
El kell mondanom, hogy szeretem.
És mondd meg neki, hogy sajnálok mindent, oké?
Nézd, tegnap este beszéltem vele.
Soha nem láttam még ennyire lehangolva.
Vége. Ne tedd még nehezebbé.
Nem! Nincs vége.
Fin, tegnap összevesztünk.
Olyanokat mondtuk egymásnak, amit nem kellett volna, de nincs vége.
- De vége. - Nem.
- Hagyd békén.
Jövök már.
Mama, jövök!
- Nézd, ő megérti - De....
Nem könnyű, de megérti.
Vége a nyárnak, és ideje hazamenni.
Ha beszélni szeretne veled, majd ír.
Oké.
Rendben, meg tudnád mondani neki, hogy... hogy szeretem?
- Megtennéd? - Megmondom.
- Köszönöm.
- Viszlát Fin.
Elment.
A nyári szerelmek minden gyerek számára véget érnek.
Amikor mindennek vége volt,
mindkettőjüknek volt egy közös dolga:
Csillagokra vadásztak,
egy csodálatos pillanatra az égbolton,
egy múló halovány fényre
az örökkévalóságban.
Noah elszánt volt.
Írt Allie-nek, hogy hülye volt és sajnálja,
hogy szakított vele.
Írt neki, hogy még mindig szereti, és látni szeretné őt.
És ha visszaírna, olyan lenne mint régen.
Egy évig minden nap írt levelet.
365 levél,
de egyikre se jött válasz.
Hello Fred! Semmi?
Sajnálom.
Rendben, köszönöm.
Végül, egy év hallgatás után
úgy döntött, hogy maga mögött hagyja a dolgot, és új életet kezd.
Írt egy búcsúlevelet
és Fin meg ő elindultak
Atlantába.
Noah!
Gyere, ezt hallgasd meg!
A háború elkezdődött
az Egyesült Államok és
szövetségesei
és az ő ellenségeik között.
Noah és Fin beálltak katonának.
Két év elteltével, miután végigüldözték
Rommel-t az Észak-Afrikai sivatagon,
Patton Harmadik Hadtestéhez helyezték őket, Európába.
Gyerünk!
Fin!
Ellentmondok magamnak?
Nagyon jó, akkor ellentmondok.
Allie a harmadéves volt az egyetemen,
amikor nővérnek jelentkezett.
Számára a megtört emberek,
akik föltöltötték a kórházat, mind Noah voltak.
Vagy valaki, aki a dzsungelben harcolt,
a fagyos havon vagy a sáros úton.
Fölemellek.
Rendben?
Meg is vagyunk.
Most arrébb teszem ezt a lábat.
- Tedd a zsámolyra. - Rendben.
Minden oké?
Hölgyem, kérdezhetek valamit?
Mit?
Észrevettem, hogy nem visel gyűrűt.
És arra gondoltam, elhívhatnám-e randira.
- Tessék? - Van kedve egy randihoz?
Mielőtt nemet mond és elmegy
el kell mondjam, hogy kitűnő táncos vagyok
és a közeledésem abszolút tisztességes.
Oké Casanova, gyerünk.
Előbb várjuk meg míg jobban leszel,
aztán beszélünk a randiról.
Kaptál már valamit tőle?
Te szent Ég, bámulatos...
Mit csinál itt?
Téged bámul.
Hölgyem?
Már jobban vagyok.
Nos, mi a helyzet a randival?
Allie is meglepődött, hogy milyen gyorsan
beleszeretett Lon Hammond-ba.
Helyes volt, és okos,
vicces, kifinomult és sármos.
Délről jött,
és mesésen gazdag volt.
Mi?
Mi történik?
- Hová mentek? - Hová mennek?
- Viszlát később szívecském. - Jó ég, nézd.
Allie, sokat gondoltam, hogy miért nem kellene megházasodnunk.
Okés, föladom, miért nem kéne megházasodnunk?
Hát ez az, először semmi sem jutott eszembe.
De aztán rájöttem. A szüleid miatt...
- A szüleim miatt? - Pontosan.
- Az anyád és apád. - Köszi.
Anyám?
Tudod, az a probléma , hogy kedvelnek engem.
- Én pontosan az a típus vagyok... - Tényleg?
- ...akit neked szánnak. - Tényleg?
Tudod, gazdag vagyok, délről jöttem, jó állásom van,
remekül táncolok, és okos vagyok.
Remekül nézel ki.
- Arra gondoltam... - Akkor mi a probléma?
Szóval, ha hozzám jössz...
Most nagyon figyelj.
Ha hozzám jössz...
akkor abbahagyod az egész életeden át tartó ellenszegülést a szüleiddel.
Istenkém, mit csináljunk?
Nem tudom.
De Allie, úgy gondolom... a fenébe is... hozzám kell jönnöd.
- Szerintem hozzám kell jönnöd. - Az mondod?
- Igen. - Tényleg? De miért?
Mert ha megteszed, a szüleid megismerik a boldogtalanságot,
amit azért érzel, mert egyszerűen nem tudsz nekik csalódást okozni.
Azt hiszem, nem vettél figyelembe egy fontos dolgot.
És mi lenne az?
Nos, tudod, először engedélyt kell kérned tőlük.
És úgy hiszem, túlbecsülöd a rájuk gyakorolt hatásodat.
Gondolod?
Hát, nem hinném.
Miért nem?
Mert már megkérdeztem őket, és igent mondtak.
Micsoda?
Még valami.
Szeretlek.
Hozzám jössz feleségül, kedvesem?
Tudom, hogy néha gyerekes vagyok, de megőrülök érted.
Hozzám jössz? Tegyél a világ legboldogabb emberévé.
Igen. Igen!
- Várj egy kicsit. - Hová mész?
Szent Isten. Anyu.
Állítsd le a zenét.
Elnézést. Szeretném, hogy mindenki megtudja,
hogy ez a fiatal hölgy és én összeházasodunk.
Teljes szívéből akarta a házasságot, de nem értette,
miért jutott eszébe Noah arca abban a pillanatban
amikor "igen"-t mondott.
Hello, Noah, végre!
De jó látni téged. Mutasd magad.
Vérzel valahol? Nem?
- Minden rendben? - Igen.
Ó, de szeretlek.
Gyere, valamit mutatnom kell neked.
- Gyere - Rendben.
Mi a helyzet?
Ez micsoda?
Tessék.
Eladtam a házat.
Eladtad a házat?
A hónap végéig ki kell költöznünk.
Most megvan a lehetőséged, hogy megszerezd.
- Mit? - Az álmaid házát.
- A Windsor Házat. - Apa...
Ne mondj semmit, már beszéltem a bankkal,
megadják neked a kölcsönt.
- Nem engedhetem, hogy eladd a házat. - Már eladtam.
Ez egy jó dolog. Meg kell valósítanod.
Várjunk csak. Ha eladtad a házat, akkor hol fogsz lakni?
Veled, te fajankó, mégis mit gondoltál?
Valakinek segítenie kell, hogy fölújítsd.
Noah ránézett a házra,
de csak egyvalamit látott.
Allie-t.
Ekkor eldöntötte, hogy beteljesíti élete tervét.
Az alapoktól kezdve újraépíti az öreg házat.
És amikor elment Charlestonba, hogy a terveket hitelesíttesse,
a sors közbeszólt, és küldött neki egy jelet.
Állj, állítsa meg a buszt!
Bocs haver, de nem tehetem a következő megállóig.
Nem, nem, kérem állítsa meg. Kérem!
Beszéled a nyelvet, haver?
Senki sem száll le a következő megállóig.
Úristen.
Vigyázz te bolond!
Mit csinálsz?
Ott van hátul.
Helló, kedvesem.
Miután látta Allie-t azon a napon
valami összetört Noah-ban.
Amikor a házzal foglalkozott,
ahol régen együtt voltak,
csak az járt a fejében,
hogy kitaláljon valamit, hogy Allie visszajöjjön hozzá.
Néhányan úgy hívták ezt: munka a szerelemért.
De általában egészen másnak gondolták.
De tagadhatatlan, hogy Noah egy kicsit megőrült.
Elnézést.
Ebédidő van.
Az ebéd ma a Nap Szobában lesz tálalva.
Finom a dinnye. Megkóstoltam.
Látták még ezután egymást?
Noah és Allie?
Nem akarod, hogy lelőjem a poént,
mielőtt elérek a jó részhez, ugye_
Hol is hagytam abba?
Novemberben, amikor Noah apja meghalt,
a ház volt minden, amit maga után hagyott.
Noah hamarosan befejezte a házat.
Rendben, mosolyogni. Meg is vagyunk.
Jól megnézte mit csinált,
10 napig teljesen részeg volt, és
komolyan gondolt arra, hogy fölgyújtja.
De végül meghirdette eladásra.
Ennyit ajánlok érte.
Sok érdeklődője volt,
de mindig talált valami okot, hogy miért ne adja el.
Nem.
Vagy az ajánlat volt túl alacsony,
vagy ha meg is adták amit kért,
úgy gondolta, hogy sokkal többet ér.
Ez sok pénz, de megveszem.
50.000 dollár.
- Ez több mint amit kértem. - Így van.
Ez több mint egy jó üzlet.
Azt mondta annak az embernek, aki 5000-rel többet ajánlott,
hogy épelméjű ember nem adna ennyit,
és nem szeretné, hogy egy őrült lakjon itt.
Reggelente egy csónakban próbálta levezetni az csalódottságát.
És esténként, a magányt elűzése végett
ott volt Marth Shaw.
Martha egy háborús özvegy volt,
aki Quail Ridge-ben lakott, egy várossal arrébb.
Szóval holnap el akarsz menni?
Mennem kell dolgozni.
Lemehetünk a folyóhoz ha gondolod...
A jövő héten valamikor.
Talán elmehetnénk kocsival valamerre.
Nem.
Csak kérdeztem...
Mit szeretnél Noah?
Hogy érted, mit szeretnék?
Tőlem.
Néha, amikor hozzám beszélsz még rám se nézel.
Egy nő tudja, amikor egy férfi szemébe néz,
hogy az valaki mást lát.
Tudod, hogy mindent meg szeretnék adni neked, amit csak akarsz.
De nem tudom,
Mert eltűnt,
összeomlott minden.
Rendben?
Nem túl nagy ez a fátyol?
Hülyéskedsz? Tökélesen nézel ki!
Te vagy a legcsinosabb menyasszony.
- Elragadóan nézel ki drágám. - Köszönöm.
Várd meg míg Lon meglát ebben a ruhában, meg fogja őrjíteni.
Nem fogja tudni levenni a szemét rólad,
na meg a kezét se.
Ó te rosszcsont!
Láttad már a reggeli újságot?
A "Daily Journal" írja, hogy te leszel az
évszak fénypontja. - Az évszaké!?
Olyan ünnep lesz ez, amilyet még nem látott a város.
Anyám nem csak tervezget, egyenesen összeesküvést sző, nem?
- Anyu, nézd a képviselő is eljön. - Jól teszi. Mutasd.
Ó Istenem...
- Rendben Savannah, hol járunk? - 82-nél.
- Memphis, hol áll? - 89-nél vagyunk.
89, csodás, 85-ről.
- Uram - Igen?
- Látogatója van.
Helló kedvesem, nem is tudtam, hogy jössz.
Bocsáss meg... Telefonálnom kellett volna.
Miről beszélsz? Neked nem kell...
- Srácok, magunkra hagynátok egy kicsit? - Persze.
Igen Uram. Miss Allie.
Hölgyem.
Szóval, mi a helyzet?
Mostanában már nem festek.
Régebben sokat festettem.
Tényleg imádtam.
- Ezt nem is tudtam. - Pedig igen.
Hát... fess...
Fogok...
- El fogok kezdeni. - Nagyszerű.
Minden rendben van?
El kell mennem egy kis időre.
Oké.
Foglalkoznom kell pár dologgal.
Rendbe kell tennem a gondolaimat.
Rendben... Kellene aggódnom miattad?
- Nem, nem hinném. - Rendben, ez megnyugtató.
Figyelj, minden rendben van?
- Igen. - Rendben, akkor menj.
Használd ki az időd, csinálj amit akarsz.
Normális, hogy ideges vagy
és izgulsz az esküvő előtt, oké?
Nem, nem gondolom meg magam.
Szeretlek.
Visszamegyek Seabrook-ba egy-két napra, oké?
- Seabrook-ba? - Igen, Seabrook-ba.
Helló.
Láttam a képed az újságban,
amelyiken a ház előtt állsz.
És csak szerettelek volna megnézni, hogy vagy...
Úgy értem, hogy nem a szomszédban voltam, vagy ilyesmi...
Én csak...
Biztos minden rendben?
Oké, jó.
Egy hülye vagyok, nem kellett volna eljönnöm.
Nem akarsz bejönni?
Oké...
Ez egy szép történet.
Örülök, hogy tetszik.
Úgy érzem, már hallottam ezelőtt.
Igen.
Talán többször is?
Az orvos látni szeretne.
- Engem? Most? - Nem, őt.
De még nem fejezte be a történetet.
Majd folytatom, ha visszajöttem az orvostól.
Nem tarthat sokáig.
- Rendben. - Ne menjen el.
Mindjárt visszajövök.
Amíg itt vár, talán játszhatna egy kicsit a zongorán.
Szeret zongorázni.
Igazán?
- Nem ismerek egy darabot sem. - De tud kottát olvasni.
- Nem viccel? - Nem...
Ön kicsoda?
Dr. Barnwell, az egyik új orvos.
Még nem találkoztunk, így gondoltam megvizsgálom magát.
Rendben, azt látom itt,
hogy volt két szívrohama az elmúlt 18 hónapban.
Igen, kisebb fajták. Azt hiszem, az egyik angina volt.
- Volt valami komplikáció? - Nem, rendben vagyok.
Vegyen nagy levegőt.
Mégegyszer kérem.
Mély levegő,
és mégegyszer.
Remek... Rendesen szedi a gyógyszereit?
- Minden nap kétszer. - Helyes, helyes...
Rendben, fölveheti az ingét.
Hallom, hogy olvas Miss Hamiltonnak.
Igen, segít, hogy emlékezzen.
Ön nem hiszi, hogy segít, igaz?
Nem, nem hiszem.
Pedig emlékszik, doktor.
Én olvasok, és ő emlékezik.
Persze nem mindig, de előfordul.
De a memória hiány nem visszafordítható.
Folyamatosan romlik.
A betegek nem emlékeznek egy bizonyos időpont után történtekre.
Igen, nekem is állandóan ezt mondják.
Nos, nem akarom, hogy föladja a reményt.
Hát, köszönöm Doktor, de tudja mit mondanak?
Eddig tart a tudomány, de még ott az Isten.
Ott az Isten.
Fenébe is, elfelejtettem lapozni neki. Végzett velem?
Gondolom valaki megtette...
Nem, emlékezetből játszik.
A neve Lon Hammond.
Hammond? Mint Hammond Cotton?
Igen, mint Hammond Cotton.
Nos, a szüleid biztos kedvelik.
Tényleg kedves ember, te is kedvelnéd.
Szereted őt?
Igen, szeretem. Nagyon szeretem.
Nos, hát ez van...
Hozzámész Lonhoz akkor mi maradhatunk barátok.
Igaz?
Igaz.
Éhes vagy?
Van kedved itt maradni vacsorára?
Figyelmeztetlek, egy olcsó kis piás vagyok.
Még pár ilyen és a válladon cipelve kell, hogy kivigyél innét.
Nos, akkor lassíthatnál egy kicsit, nem szeretnék előnyt kovácsolni ebből.
Úgyse mernéd. Férjes asszony vagyok.
Még nem.
Mi az?
Miért nézel így rám?
Csak emlékek...
Ez a szoba...
Ez az... ahol mi...
Ez az a szoba?
- Tele vagyok. - Én is.
"Ahogy az újjaid megérintenek.
A lehelleted körülölel mint a hajnali harmat.
A véred lüktet az ereidben,
és borzongást érzel belül, tetőtöl talpig remegek.
Gyönyörűséges érzés."
Igazi volt, ugye?
Te és én.
Olyan régen, csak gyerekek voltunk.
De tényleg szerettük egymást, ugye?
Mennem kell.
Viszlát.
Nem jönnél vissza holnap reggel?
Szeretnék megmutatni neked valamit.
Kérlek.
- Rendben. - Rendben.
Úgy tűnt föl megint az életében,
mint egy üstökös,
lobogva a szívében.
Noah egész éjszaka fönt volt
és azon gondolkozott, milyen szenvedés lenne
még egyszer elveszíteni őt.
Bárcsak tudnám mi lesz a történet vége...
Itt vannak a gyerekek.
Gyerekek?
Nem az öné, az úré.
Nem bánja?
Miért ne, szeretnék találkozni velük.
Gyertek ide.
- Helló apu. - Szívecském, hogy vagy?
- Helló apu. - Helló Maggie.
Szia, Allie vagyok.
- Helló, Mary Allen vagyok. - Mary Allen...
- Örülök, hogy találkoztunk. - Úgyszintén.
- Helló. - Helló, Maggie.
Maggie, hogy vagy?
Ó, szia aranyom. Helló, Davanee.
Szia Davanee.
- Milyen helyes név. - Köszönöm
Milyen aranyos, köszönöm.
- És ő kicsoda? - Edmond.
Helló, Edmond.
Azt hiszem fölmegyek,
és lepihenek kicsit, rendben?
Gyerünk kedvesem, menjünk.
- Rendben, meg is van. - Köszönöm.
Később még olvasok.
Oké, köszönöm.
Örülök, hogy találkozhattam veletek.
- Viszlát. - Viszontlátásra.
Örültem a szerencsének.
Viszlát!
- Jól néz ki ma. - Jól van.
Nem is tudom, valamitől különleges a mai nap.
Talán ez a csoda napja.
Apu, gyere haza.
Anyu nem ismer meg minket.
Téged se fog, soha nem fogja megérteni.
Hiányzol nekünk.
Őrület, hogy itt laksz.
Tudod, szeretjük anyát, és gyakrabban is meglátogathatjuk...
Nézzétek gyerekek.
Ő az egyetlen szerelmem,
és nem hagyom el.
Most már ez az én otthonom.
Az anyátok az én otthonom.
- Hallo? - Szia.
Szia, hmm... ki beszél?
Lon, ki másra számítottál?
Senkire... Én...
Én csak... csak meglepődtem. Hogy találtál rám?
Nos, csak egy hotel van Seabrook-ban.
És amikor nem hívtál aggódni kezdtem.
Hol voltál? Minden rendben?
Tudod, hülyének érezem magam, mert kb. ezerszer hívtalak a hotelben.
Jól vagyok.
Van valami amit szeretnél elmondani?
- Nem, nincs. - Nincs?
Nincs.
Rendben.
Lon, szeretlek.
Hívjalak holnap?
Persze.
Noah?
Noah!
Szia.
Nos, jobban tennénk, ha mennénk, jön az eső.
- Tetszik? - Lenyűgöző.
Mint egy álomban.
- Szeretnéd etetni őket? - Igen.
Mit csinálnak itt?
Nem tudom.
Valószínüleg Guatemalába vándorolnak majd.
Nem maradnak itt?
Nem...
Visszamennek oda, ahonnan jöttek.
Megváltoztál.
Ezt hogy érted?
Ahogy kinézel. Meg minden...
Te is máshogy nézel ki, de jó értelemben.
Tudod, azért mégiscsak ugyanolyan vagy.
Tényleg?
Igen.
És tényleg megcsináltad.
- Mit? - Mindent.
A házat...
ami csodálatos lett.
Hát, megígértem neked...
Nagyszerű...
Mennünk kell.
Noah!
Miért nem írtál nekem?
Miért?
Részemről nem volt vége.
Hét évet vártam rád.
És most már túl késő.
Írtam neked 365 levelet.
Minden áldott nap írtam egy éven át.
- Írtál nekem? - Igen.
Te...
Nem volt vége.
És még mindig nincs vége.
Te hülyéskedsz velem.
Hát ez az, ami eddig hiányzott?
Csináljuk még egyszer.
Noah.
Kelj föl.
- Szia. - Megölsz engem, te lány.
Pihennem kell.
Étel kéne, hogy visszanyerjem az erőmet.
Rendben, mit szeretnél?
Palacsintát.
Oké.
És sonkát..
- Okés. - És egy kis csirkét is...
Ő az igazi, ugye?
Találkozhatok vele?
Szeretném látni.
Nem tudom, hogy ez jó ötlet-e Martha.
Szóval ő Martha?
Szia, én Allie vagyok.
Sokat hallottam már rólad.
Én is rólad.
Nem akarsz bejönni?
Biztos?
Persze, Noah éppen most mondta, hogy milyen éhes.
És tudod, föltehetnél egy teát...
Gyere csak be.
Gyere...
Öröm volt találkozni veled Martha.
- Veled is. - Viszlát.
Vigyázz magadra.
Fantasztikus lány, tényleg az.
Boldog vagyok, hogy itt lehettem.
Már el is felejtettem milyen.
Amióta elvesztettem Richard-ot,
úgy érzem van valami, amit keresnem kell.
Túl békésen aludtál, nem tudtalak felébreszteni.
Elmentem reggeliért, nemsokára jövök.
Utóirat: kövesd a nyilakat egy meglepetésért.
Lon úton van idefele.
Attól tartok, hogy az apád kikotyogott valamit Noah-ról,
és amikor Lon tegnap nem tudta hol vagy,
eldöntötte, hogy jön.
Ó, ez nagyszerű. Egyszerűen csodálatos...
Te, én, Noah és Lon, egy nagy boldog család.
Mesélj egy kicsit a levelekről, anyu.
- Igaz? - Igen.
Nézted, ahogy sírva aludtam el
hónapokon át
és soha nem szóltál egy szót sem.
- Hogy tehetted ezt? - Sajnálom.
- Sajnálod? Sajnálod?! - Igen, én... én sajnálom.
Az egész életem romokban hever miattad!
Oké, igen, tényleg elloptam a leveleidet.
Nem volt helyes, de ne legyél már ilyen dramatikus,
legalább legyél egy kicsit felelősségteljes.
Lejöttél ide, és tudtad mit csinálsz.
Tudtad, hogy ez fog történni.
Szóval egy ringyó vagyok?
Hihetetlen vagy.
Hihetetlen.
Menj, vegyél föl valami ruhát.
Autózzunk egy kicsit.
Autózzunk? Miért akarnék bárhova is menni veled?
Azért mert jobban ismerlek téged, mint hinnéd.
És nem szeretnék arra ébredni egy nap,
hogy ha tudtál volna a levelekről,
akkor máshogy cselekedtél volna.
Mit csinálunk itt Anyu?
Látod azt az embert ott?
Már nem úgy néz ki, de 25 évvel ezelőtt...
Istenem, ő tényleg nem volt semmi.
Imádtuk egymást, szerelmesek voltunk.
Nagyapád nagyon heves természetű volt, így...
úgy döntöttünk, hogy elszökünk.
Még el sem értünk a következő faluba, amikor a rendőrök elkaptak.
Ez volt akkor...
Tudod, amikor itt vagyok a közelben, gyakran megállok,
és figyelem őt,
próbálom elképzelni mennyire más lett volna az életem...
Szeretném, hogy tudd, én szeretem az Apádat.
- Anyu, én... - Nem, a fenébe is, ez fontos,
és meg kell hogy hallgass!
Ő csodálatos ember.
Jó hozzám, és én meg sem érdemlem.
Szeretem őt, Allie, szeretem.
Tudom...
Istenem.
Ez most nagyon kínos.
Milyen buta nő vagyok.
Nézz rám, erre az öreg méregzsákra...
Ez őrület.
Még csak nem is ismerem azt az embert.
Istenem...
Oké.
Allie!
Tessék.
Remélem jól választasz majd.
Izgalmas reggel?
Az...
Lon itt van a városban.
Itt?
Igen, láttuk az autóját az úton idefelé,
a hotelnél.
Látom megkaptad a leveleimet.
Végre...
Mit fogsz csinálni, Allie?
Fogalmam sincs.
Megint ugyanott vagyunk?
Ugyanott?
Mi van az elmúlt pár nappal? Megtörtént, tudod?
Tudom, hogy megtörtént, és csodálatos volt,
de nagyon is felelőtlen.
Van egy vőlegényem, aki a hotelben vár rám,
és össze lesz törve,
ha megtudja. - Szóval szeretkezünk,
aztán visszamész a férjedhez?
Ez volt a terved?
Ez valami teszt volt, amin nem feleltem meg?!
Nem, ígéretet tettem egy férfinak, aki adott nekem egy gyűrűt.
Akkor a szavad semmit sem ér,
nem gondolod? - Én nem... nem tudom...
Majd kiderül, amikor beszélek vele.
Ez nem arról szól, hogy tartod-e a szavad,
nem is arról, hogy követed-e a szívedet,
a biztonságról szól.
- Ezt hogy érted? - Pénz!
- Miről beszél... - Neki van csomó pénze.
- Utállak téged, te önelégült rohadék. - Én is.
- Ha itt hagysz, akkor utállak.
- Azért mert itt hagysz. - Tudod egyáltalán,
hogy mi történt itt?
Valószínüleg nem. Lehet, hogy félreértettem
a jeleket. - Szerintem is.
Unatkozol. Unatkozol, és ezt te is tudod.
Nem lennél itt, ha valami nem hiányozna.
Te arrogáns bunkó!
Nem maradnál csak itt?
Itt, veled? Miért?
- Nézz ránk, máris veszekszünk. - Hát, ez az...
Veszekszünk.
Azt mondod, hogy arrogáns bunkó vagyok,
akkor én azt mondom, hogy egy seggdugasz vagy.
Ami az esetek 99%-ában igaz is.
Nem félek, hogy megsértem az érzéseidet.
Mert minden másodpercben újraélednek,
és megint pattogó seggdugasz leszel.
És akkor mi van?
Nem lesz könnyű. Tényleg nehéz lesz.
Újra és újra dolgoznunk kell, minden nap,
de szeretném ezt csinálni, mert szeretlek.
Akarlak téged, örökre, te és én, minden nap.
Megtennél valamit nekem?
Kérlek. Vázolnád nekem az eljövendő életed?
30-40 évet mostantól, milyen lehet?
Ha azzal a fiúval képzeled, akkor menj!
Egyszer már elveszítettelek, azt hiszem még egyszer is megtudom tenni,
ha ez tényleg az, amit szeretnél.
De ne az egyszerű utat lásd csak.
Milyen egyszerű utat? Nincs egyszerű út,
bármit teszek, valakinek fájni fog.
Ne gondolj arra, hogy mások mit szeretnének.
Ne gondolj arra, mit szeretnék, ő mit szeretne
vagy a szüleid. Te mit szeretnél?
- Te mit akarsz? - Ez nem olyan egyszerű...
- Te mit szeretnél? - Ez nem olyan...
Isten verje meg, mit akarsz?
Mennem kell.
Kedves Allie,
nem tudtam aludni az este, mert arra gondoltam, hogy mindennek vége köztünk.
Nem vagyok elkeseredve, mert tudom, hogy igazi volt amit éreztünk.
És ha a jövőben egy messzi helyen
találkozunk az új életünket élve,
örömmel fogok rád mosolyogni,
és emlékezni fogok, hogyan töltöttük a nyarat a fák alatt
hogyan tanultunk egymástól, és nőtt a szerelmünk.
Az a legjobb szerelem, amely felébreszti a lelket,
és arra késztet, hogy nagyobbra törjünk,
ami tüzet ültet a szívünkbe,
de békét hoz a szellemünknek.
És ez az, amit te adtál nekem.
És ez, amit remélem, hogy adtam neked.
Szeretlek. Hamarosan találkozunk. Noah.
Ez egy csodálatos történet, csodálatos.
Igen, az.
Nem tudom miért, de szomorú leszek tőle.
Tudom, hogy elveszettnek érzed magad,
de ne aggódj,
valójában soha semmi nem vész el.
A test lomha, öreg és hideg,
de a régi tüzekből
maradt parázs
a kellő időben újra lángolni fog.
Te írtad ezt?
Nem, Walt Whitman.
Azt hiszem ismertem.
Szerintem is ismerted.
Nem megyünk be? Egy kicsit fázom.
Rendben.
Köszönöm.
Ki csinálta ezt?
Én, a nővér barátaim kis segítségével.
Még soha nem láttam ilyen gyönyörűt.
Én sem.
Együnk?
- Kérsz egy kis mustot? - Köszönöm.
Milyen sok tabletta. Ilyen beteg vagy?
Nos a betegség számomra relatív fogalom.
Úgy gondolok rá, mint az elhasználódási folyamat egy fázisára.
Rád.
Szóval, mi történt?
A történetben,
hogy döntött?
Rendben,
úgy látom, három lehetőségem van.
Egy, lelövöm.
Kettő, kiverem belőle a szart is.
Három... elhagylak.
Egyik se hangzik jól.
Tudod, mert...
egyik sem hoz kettőnket közelebb egymáshoz.
És mindennek ellenére,
szeretlek.
Én is szeretlek.
Komolyan gondoltam, amikor a gyűrűt adtam neked.
Én is.
Én is. Csak amikor...
amikor Noah-val vagyok más embernek érzem magam,
és amikor veled vagyok, akkor is teljesen másnak.
Nézd, normális, hogy nem felejted el az első szerelmed.
Szeretlek Allie,
de csak magamnak szeretnélek.
Nem szeretném azt bizonygatni a menyasszonyomnak,
hogy velem, kellene, hogy legyen.
Nem kell.
Tudom, hogy veled kellene lennem.
És boldogan éltek, amíg meg nem haltak.
Ki? Kicsoda?
Ó, igen.
Persze.
Most már emlékszem.
Ezek mi voltunk.
- Mi voltunk. - Kedvesem.
Ó, szívem.
Annyira szeretlek.
Kedvesem.
Noah, Noah.
Imádlak angyalom.
- Mi történt velem? - Semmi.
Elmentél egy rövid időre.
- Mennyi időnk van? - Nem tudom.
Legutóbb nem volt több, mint 5 perc.
Oké.
Elhoztam egy régi barátot.
- Hogy vannak a gyerekek? - Velük minden rendben.
Itt voltak ma mind.
A kis Noah, Davanee is.
Annyira nagyok lettek.
Istenem.
Milyen gyorsan telik az idő.
Csak úgy elsuhan.
Igen.
Megmondod nekik, hogy szeretem őket?
Persze, hogy megmondom.
És hogy sajnálom.
Megmondom.
Emlékszel a történetre, amit meséltél nekem?
Igen, miért?
Gondolod lehetnék ma este ő?
Jó lenne?
Tudod mit csinálhatnánk?
Szerezhetnénk egy kocsit és elmehetnénk autózni.
Miért ne mehetnénk el valahova?
Nem hiszem. Ma este nem, kedvesem.
Miért nem?
Várjunk csak.
Miért szólít a kedvesének? Nem is ismerem.
Mi folyik itt? Ismerem magát?
- Allie... Allie, kedvesem. - Ne, ne...!
Allie, szeretlek, maradj velem, ne hagyj el.
Ne!
- Ki maga? - Noah, Noah, és te Allie.
És mit akar? Mit csinál itt?
- Kedvesem. - Ne jöjjön közelebb!
- Ne jöjjön ide! - Allie, Allie... Én...
Segítség!
- Segítsenek! - Nyugodjon meg Allie, nyugodjon meg.
- Ne, nem...
Nyugalom Allie! Minden rendben!
- Nem, engedjenek! - Minden rendben, csak nyugodjon meg!
- Nem, hagyjanak magamra. - Csillapodjon Allie.
- Valaki segítsen!
- Segítség, Doktor!
Mi történt?
Valaki segítsen!
- Adjon neki két köbcentit. - Ne, nee!
Nyugodjon meg, Allie.
- Nyugalom, Allie, igen. - Egy, kettő....
...három.
- Allie, minden rendben, rendben. - Oké, oké...
Oké, nézzen ide.
Nincs semmi baja.
- Lélegezzen mélyeket - Jól is van...
Maradjon nyugodt, lélegezzen.
Pihenjen, hamarosan jobban lesz.
- Pihenjen. - Allie?
Már rendben is van, aranyom.
Allison Hamilton Calhoun: Az életünk története
Szerelmemnek, Noah-nak
Olvasd ezt fel nekem, és visszajövök hozzád.
Jó reggelt, Mr. Calhoun.
Mr. Calhoun ?
Hívja Dr. Von Pettit és USC-t, oké?
Nincs szívműködése, nincs pulzusa...
Mondja meg nekik, hogy teljes készültségben vagyunk. Hívjon.
Rendben, fogom.
Beszéltünk erről.
Rendben is vagyunk. Gyerünk kedvesem, óvatosan.
Gyerünk, hajrá.
Minden rendben, kedvesem.
Ismeri Mr. Holmes-t?
Csak próbálja meg.
Mr. Calhoun.
Üdvözletem.
- Hogy érzi magát? - Remekül és fitten.
- Hová megy? - Csak sétálok egyet.
Nem tudok aludni.
Ttudja, ez a szabályellenes..
Igen, tudom.
Ugye, nem is igazán sétálni akar menni?
Miss Allie-t szerette volna látni.
Éppen most jöttem ki a korházból
és nagyon hiányzik.
Mr. Calhoun,
sajnálom, de nem engedhetem hogy lássa ma este.
Vissza kell mennie a szobájába.
Részemről, én...
lemegyek a földszintre,
és iszom egy kávét.
Nem jövök vissza egy ideig,
szóval ne tegyen semmi butaságot.
Helló.
Noah.
Helló kedvesem.
Sajnálom, hogy nem tudtam olvasni neked.
Nem tudtam mit csináljak.
Féltem, hogy nem jössz vissza soha többé.
Mindíg visszajövök.
Mi lesz akkor,
ha már semmire sem fogok emlékezni?
Mit fogsz csinálni?
Itt leszek veled.
Soha nem hagylak el.
Kérdezni szeretnék valamit.
Micsodát, szívem?
Gondolod,
hogy a szerelmünk
csodát teremthet?
Igen, azt hiszem.
Ez az, ami mindig visszahoz téged hozzám.
Szerinted elég erős a szerelmünk,
hogy együtt menjünk el?
Azt hiszem a szerelmünk mindent megtehet, amit csak akarunk.
Szeretlek.
Szeretlek, Allie.
Jó éjt.
Viszontlátásra...
Fordította: gaspara Javította: [ilab]
Magyarosította és helyretette az időzítést:
-= S. I. R. =-