Yllätys!
Alex! Älä keskeytä minua, kun haaveilen!
Tietyssä tilassa oleva seepra pitää jättää rauhaan.
Älä viitsi, Marty. Halusin vain toivottaa hyvää syntymäpäivää!
Ai, kiitos.
Hampaitteni välissä on jotain. Tulen hulluksi! Auttaisitko vähän?
Tulit oikeaan paikkaan, ystäväni. Erikoishammaslääkäri Marty on paikalla!
Hyppäähän steriloidulle tutkimuspöydälleni.
En näe mitään.
Älä puhu ruoka suussa.
Tässä.
- Mitä tämä siellä tekee? - Hyvää syntymäpäivää!
Kiitos. Se oli hampaan takana. Olet hyvä tyyppi.
Nämä eivät ole vielä edes myynnissä. Katsopa tätä.
Katsohan, sataa lunta.
10-vuotta. Vuosikymmen.
Tuplanumerot. Iso kymppi.
- Etkö pidä siitä? - Se on hieno.
Vihaat sitä. Olisi pitänyt hankkia Alex-herätyskello.
- Sehän se on suosittu. - Lahja on todella hieno.
Mutta taas meni vuosi ja teen edelleen yhtä ja samaa.
Seiso tässä, seiso tuolla. Syö ruohoa. Kävele taas tänne.
- Ymmärrän yskän. - Pitäisikö mennä oikeustieteelliseen?
- Riko tylsä rutiinisi. - Miten?
Hylkää vanha ja anna mennä, ties mitä keksit.
Keksi vauhdissa. Heitä lonkalta, improvisoi.
- Tee jotain tuoretta. - Tuoretta? Selvä.
- Kyllä se onnistuu. - Toimii ainakin minulla.
KESKUSPUISTON ELÄINTARHA
Ihmiset tulevat, Marty. Rakastan ihmisiä. Hauskaa!
Menoksi, Gloria. Ylös, ulos ja lenkille! Avasimme jo.
- Mikä päivä nyt on? - Perjantai, luokkaretkipäivä!
Luokkaretkipäivä, ylös ja menoksi!
Vielä kymmenen minuuttia.
Tule, Melman, Melman!
Herää! On jälleen upea aamu Isossa omenassa. Menoksi nyt.
- Ei minulle. Otan sairaslomaa. - Mitä?
Löysin uuden ruskean läikän olkapäästäni. Tuossa. Näetkö?
- Näetkö? - Tiedät, että kuvittelet vain.
Phil. Herää, senkin saastainen apina.
Täältä pesee tuoretta. Vastapoimittua.
Tuoreen maukasta. Namituoretta.
- Minigrip-tuoretta. - Naiset ja herrat, kaikenikäiset lapset.
- Keskuspuiston eläintarha ylpeänä esittää... - Kissa esiin! Kuka on kissa!
New Yorkin kuningas, Alex-leijona!
Esitys alkakoon!
Lähemmäksi, esitys alkaa pian!
Katsokaa, kun seepra hoitaa hommansa.
Hymyilkää ja vilkuttakaa vain, pojat.
Kowalski, tilanneraportti.
- Viemärille on enää 150 metriä. - Entä huonot uutiset?
- Viimeinen lapio meni rikki. - Selvä. Rico, roskapartioon.
Tarvitsemme lapioita ja etsi lisää jäätelötikkuja.
Tunnelimme ei saa taas sortua.
- Entä minä, Kapu? - Näytä sinä lutuselta, Alokas.
Tänään otamme hatkat.
Tätä ette näekään luonto-ohjelmissa.
Esitys on ohi. Kiitos käynnistä.
Toivottavasti se oli tuoretta. Olen täällä koko viikon.
Itse asiassa olen täällä koko elinikäni, 365 päivää vuodessa, -
mukaan lukien Joulu, Hanukka, Halloween ja Kwanzaa.
Älkää unohtako jättää lemmikkejänne leikkauttamatta.
Ja antakaa taksikuskille tippiä, koska se on rahaton.
Hei, nelijalkainen, sprechen sie suomea?
- Sprechenhän minä. - Mikä maanosa tämä on?
- Manhattan. - Voi kaaripato, yhä New Yorkissa.
- Tehtävä keskeytetty! Sukeltakaa! - Hei, smokkimiehet. Odottakaa.
Mitä oikein teette?
Kaivaudumme Etelämantereelle.
Etelämihinkä?
Osaatko pitää salaisuuden, mustavalkoinen ystäväni?
Oletko nähnyt pingviinejä vapaana New Yorkissa?
Et tietenkään. Emme kuulu tänne, se on luonnotonta.
Tämä on joku älytön salaliitto.
Lähdemme Etelämantereen vapauteen.
Villiin luontoon!
Villiin luontoon? Voiko sinne mennäkin? Kuulostaa mahtavalta.
Hei, odottakaa. Missä se on?
- Kertokaa missä se on. - Et nähnyt mitään.
- Vai mitä? - Kyllä, sir.
Ei vaan en, sir.
Ja viimeisen kerran tänään.
New Yorkin kuningas, Alex-leijona!
Kiitoksia! Paljon kiitoksia!
Olette loistavia. Loistava yleisö. Taputtakaa itsellenne. Kiitos.
Kiitoksia. Ai, kiitos vain.
Liiankin ystävällistä.
- Alushousut! - Turvallista kotimatkaa.
Käykää webbisivuillani. Live-kuvaa ympäri vuorokauden. Nähkää, kun nukun.
Tämä se on elämää.
Juuri siihen. Olen taivaassa.
- On Martyn syntymäpäivä! - Avaa se!
- Mikä se on? - Avaa jo.
Kuumemittari! Kiitos.
Ihana lahja, Melman.
Halusin antaa jotain henkilökohtaista. Se oli ensimmäinen rektaalimittarini.
- Kaipaan sitä vielä. - No niin, kakku esiin.
Paljon onnea vaan. Eläintarhassa näin.
Sä apinalta näytät.
Ja siltä haisetkin.
Jopas nyt...
Hieno homma. Nolaatte minut ja itsenne.
Mitä sinä höpötät? Tuo oli viikon työn tulos.
Toivohan nyt jotain
- Mitä toivoit? - En voi kertoa sitä.
- Kerro nyt! - En kerro.
Se tietää huonoa onnea. Sitäkö haluatte?
Voin kyllä paljastaa, mutta jos haluatte olla turvassa...
Marty, kertoisit nyt.
- Mitä voisi tapahtua? - Hyvä on.
- Toivoin, että pääsisin luontoon! - Luontoon?
Sanoinhan, että se tietää huonoa onnea.
Luontoon? Oletko hullu? Huonoin koskaan kuulemani idea.
- Epähygieenistä. - Pingviinit lähtevät, miksen minäkin?
- Pingviinit ovat järjiltään. - Kuvitelkaa paluuta luontoon.
Paluuta juurille. Tilaa ja puhdasta ilmaa.
- Connecticutissa tilaa kuulemma riittää. - Niinkö?
Sinne pääsee keskusasemalta -
ottamalla pohjoislinjan junan kohti pohjoista.
Eli sinne pääsee junalla? Siis teoriassa.
Marty, hei. Mitä Connecticut voisi meille muka tarjota?
- Lymen taudin. - Kiitos, Melman.
- Ei, haluaisin vain... - Ei tätä ainakaan luonnosta löydä.
Tämä on pitkälle jalostettu ruokajuttu jota ei luonnosta löydy.
Oletko ajatellut, että elämässä voisi olla muutakin kuin pihvit?
Ei hän tarkoittanut sitä.
Eikö teitä häiritse, ettette tiedä mitään elämästä tarhan ulkopuolella.
- Ei. - Ei niin. Siis hei...
Sehän on vain yksi aihealue.
Sinulla on jotain suupielessäsi.
Kiitos juhlista, kaverit.
Ne olivat hienot, oikeasti.
- Mikä häntä nakertaa? - Voisit jutella hänen kanssaan.
- Piristä häntä pienellä puheella. - Annoin jo lumisadepallon. En pysty parempaan.
- Alex. - Arvaan, mihin tämä johtaa.
On tosiaan myöhäistä. Taidanpa...
- Hänhän on paras ystäväsi. - Hyvä on.
- Yötä, Marty! - Yötä, Gloria.
Mikä päivä.
Eipä se voisi tästä enää parantua.
Paranipa sittenkin! Tähtikin loistaa.
- Tuollaista tähteä ei luonnosta löydykään. - Se on helikopteri.
Kuulehan. Jokainen ajattelee joskus, että ruoho voisi olla muualla vihreämpää.
Alex, katso nyt minua.
Olen 10-vuotta vanha, elämäni on puoleksi ohi, -
enkä tiedä edes olenko musta valkoisilla raidoilla vaiko päinvastoin.
- Marty, ajattelen erästä laulua. - Ole kiltti, ei nyt.
Kylläpä, se on loistava laulu. Taidatpa tuntea sen.
Ei. Ei käy.
En kuuntele.
- Anna sanan kiertää. - En tunne sinua.
- Tänään matkaan lähden. Me siihen kuulutaan. - Kuka tuo hassu tyyppi on?
Tiedät kyllä sanat.
- Kaksi pientä sanaa. - New York.
New York!
Turpa kiinni. Yritän nukkua.
- Kaikki eivät ole yöeläimiä. - Mottaan niin että uni tulee.
- Sinä ja mikä armeija? - Joka ryppyilee hänelle, ryppyilee minulle!
Näetkö, herra rähinäraita?
- Olemme hyvä parivaljakko. - Totta. En epäile yhtään.
Mitä aiot tehdä? Karata yksiksesi luontoon?
- En. Lähdetään molemmat! - Mitä?
Luontoon. Sinä ja minä yhdessä.
5. Avenueta suoraan keskusasemalle.
Hyppäämme junaan ja suuntaamme pohjoiseen.
- Palaamme aamuksi. Kukaan ei huomaa. - Pilailet varmaan?
Totta kai pilailen, älä viitsi.
Aivan kuin pääsisimme edes junaan.
Älä tee noin, ehdin jo huolestua.
Taidanpa painua pehkuihin.
Niin minäkin. Pitää lepuuttaa ääntä huomiseksi.
On eläkeläisten päivä. Pitää karjua kovempaa.
Antaa pieni sätky, tiedäthän?
Hyvää yötä, kujakatti.
- Unohtivat taas katkaista taustaäänet. - Ei se mitään.
Hoidan asian.
Paljon parempi.
Tulehan kultaseni, pikku fileeni.
Pikkuisen reunoilta läskinen seläkepihvini.
Mehukkaassa pihvissäni saa ollakin vähän läskiä.
- Olet harvinaista herkkua. - Alex? Alex!
- Mitä? - Imetkö peukaloasi?
- Mitä nyt, Melman? - Hyvä on.
Minähän herään kahden tunnin välein rakkotulehdukseni vuoksi.
Nousin vessaan ja katsoin Martyn aitaukseen, mitä en yleensä tee.
- En tiedä miksi, mutta nyt katsoin... - Melman, mitä nyt?
- Marty on poissa. - Miten niin poissa?
Kauankohan hän on tätä tehnyt?
Marty?
- Ei hän sinne mahtuisi. - Marty?
Tässä ei ole mitään järkeä. Minne hän voisi mennä?
- Connecticutiin! - Eikä.
Voi ei, mitä me teemme?
Meidän pitää soittaa jollekin.
Haloo? Saanko kadonneisiin eläimiin. Ja nopeasti, meiltä on kadonnut seepra, -
luultavasti jo matkalla Connecticutiin ja tarvitsemme...
- Haloo? - Emmehän me ihmisille voi soittaa.
He raivostuvat ja siirtävät Martyn pois lopullisesti.
- Ruokkivaa kättä ei saa purra. - Totta turiset.
Meidän pitää lähteä perään. Hän ei ajattele selkeästi.
Häntä täytyy estää tekemästä elämänsä suurinta virhettä.
Hän on takuulla eksyksissä ja kylmissään... Ja hämillään.
Voi pientä parkaa.
- Melman, tule. - Ehkä jonkun pitäisi odottaa täällä, -
- jos hän tulee takaisin. - Ei. Puutumme peliin yhdessä.
- Mikä on nopein tie keskusasemalle? - Mene Lexingtonia pitkin.
Hyvä on. Mennään Lexingtonia pitkin.
- Entä Park Avenue? - Kaksisuuntainen, valoja ei voi ennakoida.
Kuulin, että Tom Wolfe puhuu Lincoln Centerissä.
Totta kai heitämme kakkaa hänen päälleen.
Tiesinhän, että olisi pitänyt valita Park Avenue. Onko tämä varmasti nopein reitti?
Mistä minä tiedän? Melman niin väitti.
Kaverit! Tuolla on näppäriä pikku altaita, joissa voi peseytyä ja katsokaa!
- Ilmaisia pastilleja. - Ei tämä ole huviretki, -
vaan kiireellinen tehtävä pelastaa Marty pilaamasta elämäänsä. Missä juna on?
Sieltä se tulee.
Mitä Marty sanoi? Pyysin sinua puhumaan hänelle.
Puhuinkin. En ymmärrä. Hän sanoi: "Mennään."
Ja sanoin: "Oletko hullu?" Ja hän sanoi: "Olen 10-vuotias."
Ja että hänellä on mustia ja valkoisia raitoja...
Palaa suoraan takaisin läntistä 42. katua.
Se on Vanderbiltin jälkeen vasemmalla.
Jos tulet Chrysler-rakennukselle, olen mennyt liian kauas.
Kiitos, konstaapeli.
Hei! Odota valoja.
Kummajainen.
Aivan, seepra. Suoraan edessäni.
- Voinko ampua sen? - Et.
Sitten tarvitsen apujoukkoja.
- Knicksit hävisivät taas. - Minkäs teet.
- Kuulutettiinko keskusasema? Vai ukonvasama? - Tämä se on.
Keskusasema! Se on keskellä ja asema.
Pois tieltä. Hätätilanne.
Tämä on hätätilanne. Ei tarvitse...
Rauhoittukaa. Ei hätä niin suuri ole.
Mitä tähän sanot?
Rouva, mikä teitä vaivaa?
- Ryhdistäytykää. - Tuhma kisu.
Voihan kehveli, pikajuna meni jo!
Pitää kai ottaa paikallinen.
- Sain hänet! - Kiinni jäi!
Kiinni jäi!
Minulla on jotain sinulle.
- Olen ihan kunnossa. - Mitä te täällä teette?
- Onneksi löysimme sinut. - Olimme niin huolissamme sinusta.
Ei hätää, olen kunnossa. Katsokaa vaikka.
Olet kunnossa? Hienoa.
Kuulitteko, Marty on kunnossa. Hyvä tietää. Mietinkin juuri...
Miten saatoit tehdä tämän meille? Luulin, että olimme ystäviäsi.
- Mitä nyt? Aioin palata aamulla. - Älä tee tätä toiste. Onko selvä?
- Onko selvä? - Meiltä loppuu aika.
- Rikoitko heidän kellonsa? - Älä tee tätä toiste. Älä ikinä.
Tule tänne.
Meistä on vasikoitu.
Olkaa lutusia.
Jos sinulla on kakkaa, heitä se nyt.
Ihmisiä.
- Iltaa, konstaapelit. - Älä sano yhtään mitään.
Et ole hyvä laittamaan sanoja peräkkäin ja päästämään niitä suustasi. Ole ihan vaiti.
Hei, miten menee? Kaikki on hyvin, meillä oli vain pieni tilanne päällä.
Yksityistilanne. Itse asiassa ystäväni sekosi.
Sattuuhan sitä. Tämä kaupunki tekee sen.
- Alkoi tapulissa heittää. - Älä sano minun tapulistani mitään.
Ole vaiti! Minä hoidan tämän.
Sain hänet!
Hellittäisit vähän.
Viemme ystävämme kotiin, niin unohdetaan koko juttu.
Sopiiko? Vahinkoa ei ole tapahtunut.
Hei, ei hätää. Se olen minä, eläintarhan Alex-leijona.
Mikä heitä vaivaa?
Oloni on todella omituinen.
Hei! Rakastan teitä.
Rakastan teitä niin.
Eilisillan dramaattiset tapahtumat keskusasemalla osoittavat sen, -
mitä eläinoikeushörhöt ovat jo vuosia huutaneet. Eläimet eivät selvästikään -
kuulu vankeuteen. Nyt ne lähetetään luonnolliseen elinympäristöönsä, -
missä ne elävät selvästi kaipaamassaan vapaudessa.
- Hei, auttakaa vähän. - Se on hereillä.
Voi ei...
Voi päätäni.
Missä? Mitä? Olen laatikossa!
Ei, ei laatikossa.
Eiväthän he minua voi siirtää.
En voi hengittää. Pimeys hiipii sisään.
En voi hengittää.
Seinät kaatuvat niskaani!
- Niin yksin, niin yksin. - Alex.
- Alex, oletko siellä? - Marty?
- Puhu minulle. - Marty! Olet täällä.
- Mitä on tekeillä? Oletko kunnossa? - Tämä ei näytä hyvältä.
- Alex? Marty? Tekö siellä? - Gloria! Olet täällä myös!
- Rakastan ääntäsi. - Mitä täällä tapahtuu?
- Olemme laatikoissa. - Voi ei.
- Uni vie tajun kankaalle. - Melman!
- Onko se Melman? - Oletko kunnossa?
Olen. Nukahdan usein kesken magneettikuvauksen.
Ei sinulle tehdä magneettikuvausta.
- Lohkokuvaus? - Ei sitäkään.
- Tämä on eläintarhasiirto. - Eläintarhasiirto, voi ei!
Ei minua saa siirtää, minulla on aika tohtori Golbergille viideltä.
- Reseptejäni täytyy noudattaa. - Melman!
- Muilla tarhoilla ei ole varaa hoitokuluihini. - Rauhoitu.
Minähän en julkisia hoitopalveluita käytä.
Rauhoitu. Kyllä tämä tästä. Selviämme kyllä.
Emmekä selviä. Sinun takiasi olemme mennyttä.
Miten se minun syytäni olisi?
- Pilailetko, Marty? - Sinä suututit ihmiset.
Purit kättä, Marty. Purit kättä.
"En tiedä kuka olen."
- "Minun pitää etsiä itseäni luonnosta." - En pyytänyt teitä perääni.
- Pyysinkö? - Hän on oikeassa.
Sanoin, että pitäisi jäädä, mutta te...
- Ole hiljaa. Sinähän tätä hänelle ehdotit. - Alex, älä vedä Melmania tähän.
Kiitos, Gloria. Eikä ole minun syyni, että meidät siirretään.
Melman, ole hiljaa. Voiko kukaan pahoin?
- Minä voin pahoin. - Melman, sinä voit aina pahoin.
KENIAN LUONNONSUOJELUALUE AFRIKKA
- Tilanneraportti. - Vanhempaa salakirjoitusta, en saa selvää.
Sinä, ylempi nisäkäs.
- Osaatko lukea? - En, mutta Phil osaa. Phil!
Laivataan Kenian luonnonsuojelualueelle Afrikkaan.
Afrikkaan. Ei vetele. Rico.
Olin tähti maailman mahtavimmassa kaupungissa.
Kansani rakastama kuningas.
- Ja sinä pilasit kaiken. - Jos kansa sinua rakasti, -
- se ei tuntenut sinua oikeasti. - Tulenko antamaan molemmille sapiskaa?
Luulin tunteneeni sinut. Mustat ja valkoiset raitasi muuten kumoavat toisensa.
- Et ole mitään! - Lopettakaa!
- Tilanne. - Ei onnistu, Kapu. En tunne koodeja.
Pidä selityksesi, haluan tuloksia!
Navigaatio.
Hyvä on. Antakaa, kun mietin. Ja hiljentäkää hänet.
- Onnistuin. - Käännetään tämä purtilo.
Kaverit?
Gloria! Melman! Marty!
- Alex! - Marty?
- Alex! - Marty!
Ei, odota. Tule takaisin, Marty!
Älä mene.
Marty? Melman?
Gloria?
Marty! Melman! Gloria!
Marty!
Melman! Gloria!
Joku! Haloo!
Marty, Melman, Gloria.
Marty, Melman, Marty.
Marty, Gelman, Gloria, Martin, Morgan, Morty, Gelman, Regis, Kelly.
Matt, Katie, Al...
Hei! Apua!
Päästäkää minut pois täältä! Haloo?
Päästäkää minut pois, ja heti!
- Kuuleeko kukaan? - Melman!
- Alex, oletko se sinä? - Melman, saan sinut.
Odota, saan sinut.
Melman, saan sinut.
Odota hetki. Pysy siinä.
- Alex, mitä sinä teet? - Autan sinut pois laatikosta.
- Rentoudu. - Alex?
Kirahvi kulmataskuun.
- Odota. Älä viitsi. - Täältä tullaan!
- Pysy paikoillasi! - Odota!
- Pysy paikoillasi. - Älä viitsi.
- Täältä tullaan. - Katso!
Se on Gloria!
Hei, Gloriahan se onkin.
Gloria!
No niin pojat, hupi loppuu tähän.
- Gloria! - Alex!
- Marty? - Marty!
Näin on!
Tässä on hyvä.
Minulla ei ole juuri nyt millä maksaa, joten täytyy palata asiaan.
Samoin.
Marty!
Alex!
- Marty! - Alex!
- Marty! - Al!
- Marty! - Alex?
Marty!
Voihan hunajainen.
- Marty! Tapan sinut! - Hei! Odota!
- Tule tänne! - Odota!
Tule takaisin. Muuten tapan sinua vielä enemmän!
Katsokaa nyt meitä. Kaikki yhdessä, turvassa ja terveinä.
Niin, täällä ollaan.
Mutta missä täällä?
- San Diegossa. - San Diegossa?
Valkoiset hiekkarannat, ovelasti jäljitelty luonnollinen ympäristö.
Suuret, avoimet aitaukset. Tämä voisi olla San Diegon eläintarha.
Valekivet ja kaikki. Näyttääpä aidolta.
San Diego? Mikä voisi olla pahempi kuin San Diego?
Enpä tiedä. Paikkahan on ratkiriemukas.
Voisin kyllä viihtyä täällä.
- Tapan sinut. Kuristan sinut. - Rauhoitu!
Hautaan sinut, kaivan sinut kloonattavaksi ja tapan kaikki kloonisi.
- 20 sekunnin aikalisä? - Ja sitten en enää puhu sinulle.
Etsimme vain ihmiset, ilmoittaudumme saapuneiksi ja selvitämme tämän sotkun.
Loistavaa, San Diego.
Nyt minun pitää kilpailla Shamun ja hänen omahyväisen virneensä kanssa. En pärjää sille.
Olen hukassa. Olen mennyttä. Olen historiaa.
- Se on sinun syytäsi, Marty. Tuhosit minut. - Älä viitsi. Uskotko todella, -
että tarkoitin näin käyvän? Haluatko, että pyydän anteeksi?
- Sitäkö haluat? Hyvä on... - Hys!
- Hän hyssytti minulle. - Olisit hieman ymmär...
- Hys. - Älä hyssytä minua.
Kuuletteko? Ettekö kuule tuota?
- Nyt kuulen. - Missä musiikkia, siellä ihmisiä.
- Menemme suoraan pääjehun puheille. - Kävelytie olisi kiva.
- Niin, mikä läävä. - Kutsukaamme paikkaa San Dorkaksi.
Ensin sanovat, että heillä on loistava avotarha, antaa eläinten juosta vapaana.
Yhtäkkiä sinulla onkin kukkia hiuksissasi ja kaikki halailevat toisiaan.
Paikkaanhan kasvaa kiinni. Tätä tietä, kaverit.
No niin. Tehdäänpä ihmisiin hyvä vaikutus.
Hymyä. Hoidetaan homma kotiin.
- Etkö pysty parempaan? - Ei tämä ole hymy, vaan ilmavaivoja.
No laitetaan ilmavaivat näyttämään hyvältä.
- Eiväthän nuo ole ihmisiä, vaan eläimiä. - Kalifornialaisia eläimiä.
Kuin koiranpentujen pippalot.
Tytöt ympäri maailmaa.
Aito, alkuperäinen kuningas Julian, mikä naistenmies.
Rakastan kaikkia tyttöjä, rakastan liikuttaa heidän vartaloitaan.
Liikutatte niitä niin sievästi ja näpsäkästi.
- Millainen eläintarha tämä oikein on? - Tuolla rikottiin juuri 26 terveysmääräystä.
- Rakastan San Diegoa. Hulvaton paikka. - 27.
Olisi pitänyt tuoda sipsiä ja dippiä.
Hetkinen. Minne Alex joutui? Eikö hän ollutkin aivan perässämme?
En tiedä, mutta häneltä menevät melkoiset pippalot ohi.
Fossat!
Fossat hyökkäävät! Paetkaa henkenne edestä!
- Fossa nälkäinen. - Fossa syö.
Inhoan hämähäkinseittejä.
Kiitos vain, kaverit. Kiitos, että odotitte. Arvostan sitä todella.
Hei. Saavuimme juuri New Yorkista ja etsimme esimiestä, -
sillä olemme odotelleet rannalla jo tunteja.
Eikä kukaan ole vaivautunut paikalle.
En tiedä mikä täällä on käytäntö, -
mutta nyt on selvästi munattu pahasti, mikä on okei.
Joten voisitteko näyttää tien toimistoille, tai edes...
Mitä kuuluu?
Hämähäkki! Selässäni on hämähäkki!
- Maurice, näitkö? - Hän pelotti Fossat tiehensä.
Napatkaa se!
- Lopeta. - Mihin se meni?
Kuningas Julian, mitä ne ovat? Mitä ne ovat?
Muukalaisia. Raakalaisia raakalaismaisesta tulevaisuudesta.
Ne tulivat tappamaan meidät. Ja viemään naisemme. Ja arvometallimme.
Nouse ylös, Mort. Äläkä ole kuninkaan jalkojen lähellä!
Olemme piilossa. Olkaa hiljaa. Koskee myös minua.
Kuka meluaa? Ai, minä taas.
- No niin, napatkaa se. - Lopettakaa. Riittää.
Taisit saada sen. Hän taisi saada sen.
- Onko se siellä? Vihaan hämähäkkejä. - Kaikki hyvin, se meni jo.
He ovat raakalaisia. Kuolemme tänään.
Jalat, sanoinhan!
- Enkö sanonut hänelle jaloista? - Hän sanoi sinulle jaloista.
- Odottakaa. Minulla on suunnitelma. - Niinkö?
Olen keksinyt viekkaan kokeen, jolla selviää, ovatko he raakalaismaisia tappajia.
Ei!
- No hei. - Anna minun hoitaa tämä.
Alex hoitaa. Marty ei tee mitään.
No hei.
- Voi ei. Anteeksi. - Alex, mitä sinä teit?
Lopeta, kaikki hyvin. Olen vain hassu leijona.
Voi pientä raukkaa, säikäyttikö iso, ilkeä leijona sinut?
Säikäytti vai? Hän on tuhma vanha kisumirri.
Mami ottaa sylkkyyn.
Ne ovat söpöjä sopivalta etäisyydeltä.
Olet niin namunen. Haluaisin kastaa sen kahviini.
Nössöjä koko kööri.
Jokin tuossa hurjalla kampauksella varustetussa epäilyttää.
Pötyä, Maurice. Tulkaa. Mennään tapaamaan nössöjä.
Esittelen hänen kuninkaallisen korkeutensa, maineikkaan kuningas Julian kolmannentoista, -
joka on julistautunut lemureiden lordiksi ja niin edelleen. Hurratkaa.
Hänessä on tyyliä.
Onko hän niin kuin marsujen kuningas?
Orava se kai on.
Tervetuloa, jättiläisnössöt. Paistatelkaa hehkussani.
- Ehdottomasti orava. - Orava hyvinkin.
Olemme syvästi kiitollisia, kun hääditte Fossat pois.
- Fosmitkä? - Fossat.
Ne kiusaavat meitä aina tunkeutumalla alueellemme, keskeyttämällä juhlamme -
- ja repimällä raajojamme irti. - Hieno homma.
- Yritämme vain löytää ihmiset. - Onpa sinulla isot hampaat.
Häpeä, Maurice. Etkö näe, että loukkasit kummajaista?
- Kuka kumma sinä olet? - Olen Alex. Se Alex.
- Ja tässä ovat Gloria, Marty ja Melman. - Mistä te jätit tulette?
Tulemme New Yorkista, ja...
- Tervehtikää New Yorkin Jättejä! - New Yorkin Jätit!
Onko tämä joku sisäsiitosprojekti? Meidän pitää kysyä näiltä narreilta, -
- missä ihmiset ovat. - Toki meillä narreilla ihmisiä on.
- Hei, narreilla on ihmisiä! - Loistavaa. Hienoa.
He ovat tuolla ylhäällä.
Eivätkö olekin ihania? Eivät kovin eläväistä porukkaa tosin.
- Onko teillä eläviä ihmisiä? - Ei. Vain kuolleita.
Jos eläviä olisi paljonkin, niin tuskin tätä kutsuttaisiin villiksi luonnoksi.
- Villiksi luonnoksi? - Hetkinen, karvapallo.
Tarkoitatko "asutaan savimajassa, pyyhitään lehdellä" -tyypin villiä?
- Kuka pyyhkii? - Oy Vey!
- Kaikki mukaan!
Suokaa hetki anteeksi.
Päästäkää minut pois! Meidän on päästävä pois!
- Alex! - Apua!
- Mitä sinä teet? - Uin takaisin New Yorkiin.
- Luonnossa ollaan! - En luultavasti selviä, mutta yrittää täytyy.
- Et osaa uida. - Sanoinhan, etten luultavasti selviä.
Olen yltä päältä luonnossa! Ottakaa se pois! En näe mitään.
Minä näen.
On vain sattunut erehdys. En usko, että meidät jätettiin tänne tarkoituksella.
Heti kun asia huomataan, meitä tullaan takuulla etsimään.
Aivan.
Tiedättekö mitä? He ovat takuulla jo tulossa.
2500 KILOMETRIÄ ETELÄMPÄNÄ
No niin, pojat. Saadaan jääkylmää sushia aamiaiseksi.
Rico!
Kun minut on nyt tuomittu kuolemaan täällä autiolla saarella, -
minä, Melman Mankowitz, täysissä sielun- vaan en ruumiinvoimissani, -
olen jakanut omaisuuteni tasan teidän kolmen kesken.
- Olen pahoillani, Alex. - Hei, vessa. Hienoa. Ulkoviemäröinti.
Ei tämä ole vessa, vaan hauta.
Lähetit Melmanin hautaansa, oletko nyt iloinen?
Älkää viitsikö, ei tämä ole loppu. Tämä on uusi alku.
Tämä on ehkä parasta, mitä meille on tapahtunut.
Ei, ei.
Ei! Tämä ei ole parasta, mitä meille on tapahtunut.
Väärinkäytit syntymäpäivätoivettasi ja toit huonoa onnea meille kaikille.
Ei toivettaan saa kertoa.
Enhän minä halunnut kertoa. Muistatteko?
Te pakotitte minut kertomaan.
Eikä tämä ole huonoa onnea, vaan hyvää onnea.
Katsokaa ympärillenne. Ei aitoja, ei aikatauluja. Tämä paikka on kaunis.
Sain tarpeekseni.
Tämä on sinun puolesi saaresta ja tämä meidän puolemme.
Se on huono puoli, jolla voit hyppelehtiä kuin taikahevonen.
Ja tehdä mitä haluat päivät pitkät.
Ja tämä on hyvä puoli niille, jotka rakastavat New Yorkia ja haluavat kotiin.
- Älä viitsi. - Ei. Takaisin.
- Tämä ei ole hyvä homma. - Selvä, teillä on puolenne, -
ja minulla omani. Jos tarvitsette minua, olen täällä.
Saaren hauskalla puolella. Pitämässä hauskaa.
Tämä on hauska puoli, jolla nautimme eloonjäämisestä, -
kunnes pääsemme kotiin. Tämä puoli on paras.
Se puoli haisee. Olet tämän rutakon Jerseyn puolella.
- Mitä me nyt teemme? - Ei hätää. Minulla on suunnitelma.
Odotan innolla Martyn ilmettä, kun hän näkee tämän.
Katsokaa nyt, hän on avuton ilman meitä.
Ole hiljaa, Spalding!
Olen seisonut tässä tunteja.
Kauanko minun pitää poseerata näin?
Hän on valmis!
Tämä neito ei takuulla jää huomaamatta yhdeltäkään pelastusalukselta.
Ajan tullen sytytämme valon vapaudenmajakkaan -
ja meidät pelastetaan tästä painajaisesta.
Mitä sanotte? Eikö ole hieno?
- Miten vapaudentuli edistyy, Melman? - Loistavasti. Idiootti.
- Kuulin tuon. - Miksi emme voi lainata Martyltä tulta?
Se on villiä tulta. Se ei kelpaa vapaudenneitoomme.
- Hiero nyt, Melman. - Koko ajan, ei onnistu.
En pysty siihen. En pysty!
Tulta!
- Tulta! - Ei.
Tulta!
Hyppää! Alex, hyppää! Älä pelkää, kissat putoavat aina...
Naamalleen? Millainen kissa oikein olet?
Senkin mielipuoli! Poltit sen!
Pahus sinut vieköön. Pahus vieköön teidät kaikki.
Voimmeko mennä nyt hauskalle puolelle?
Rauhoittukaa. Istukaa alas.
Olkaa hyvät ja rauhoittukaa.
Jakakaa, kuten nuo tuolla. Sinä tänne ja sinä tuonne.
KIINNITTÄKÄÄ TURVAVYÖNNE - Rauhoittukaa.
Esittelen hänen kuninkaallisen korkeutensa ja lässyn lässyn.
- Hurraa, aloitetaan. - No niin.
Olemme kaikki uteliaita vieraistamme.
New Yorkin Jäteistä. Niin, Willy.
- Pidän heistä. - Niin minäkin.
Pidin heistä ensin. Jo ennen kuin tapasin heidät.
- Niin. - Minuun verrattuna vihaatte heitä.
Hiljaa, olet ärsyttävä!
Niin kauan kuin muistamme, -
pelätyt Fossat ovat siepanneet ja syöneet meitä.
Fossat! Fossat hyökkäävät!
TARJOA LEMURIA - Tämä onkin keittokirja!
- Maurice. - Hiljaa!
Eiväthän ne juuri nyt ole hyökkäämässä.
Nerokas suunnitelmani on siis tämä:
Ystävystymme New Yorkin Jättien kanssa ja pidämme heidät lähellämme.
Ja kun herra Alex suojelee meitä, olemme turvassa, -
eikä meidän tarvitse enää koskaan pelätä Fossia.
Minä keksin sen. Minä.
Hetkinen. Ajattelin vain.
Miettiikö kukaan, miksi Fossat pelkäsivät niin herra Alexia?
Ehkä meidänkin pitäisi pelätä häntä.
Entä jos herra Alex on pahempi kuin Fossat?
Se kaveri karmii selkäpiitäni.
Maurice, et viitannut. Siksi kaamea kommenttisi poistetaan pöytäkirjasta.
Karmiiko muiden selkäpiitä?
Ei. Hyvä. Joten ole hiljaa.
Kun New Yorkin Jätit heräävät, -
pidämme huolta siitä, että he heräävät paratiisissa.
Kuka haluaa keksin?
APUA
Al, Melman ja Gloria ovat tuolla pitämässä hauskaa.
- Siellä on tilaa vielä yhdelle. - Ei kiitos.
Olen tässä ajatellut, -
jos vain antaisit paikalle tilaisuuden, -
- saattaisit vaikka pitää siitä. - Marty, olen väsynyt ja nälkäinen.
Haluan vain mennä kotiin.
Etkö voisi antaa sille tilaisuuden? Mieti asiaa.
Ei se oikeasti ole hauska puoli ilman sinua.
HELVETTI
KAUPUSTELU KIELLETTY
- Se on hän. Kuka siellä? - Pizzalähetti. Mitä luulet?
- Niin? Voinko auttaa? - Voinko tulla hauskalle puolelle?
- Anteeksi? - Olen ollut hölmö, Marty.
Mutta ajattelin sitä, mitä sanoit ja... Olen pahoillani.
Tervetuloa Villiyden Taloon. Istu alas. Pyyhi ensin jalkasi.
OMA VILLI KULLAN KALLIS
- Alex! - Ole kuin kotonasi.
- Vaikuttavaa. - Ota drinkki.
Talo tarjoaa.
Tämähän on merivettä.
Ei sitä nielaista. Tämä on väliaikaista, kunnes putket saadaan valmiiksi.
Näytätte nälkäisiltä. Haluatteko luonnonantimia?
- Onko sinulla ruokaa? - Hauskan puolen erikoinen tulossa.
Meriheinätikkuja.
- Meriheinää? - Tikussa.
Maista, niin tykästyt!
- Todella hyvää. - Kiitos.
Eikö ole oivallista?
Kaipaisi ehkä vähän sitruunaa.
Ei, se on todella hyvää.
- Ei voisi parempaa toivoa. - Voisi kyllä. Katsokaapa tätä.
- Katsokaapa tuota. - Kuin miljardeittain helikoptereita.
- Tähdenlento, toivokaa jotain. - Miten olisi mehukas pihvi?
Alex, lupaan hommata sinulle huomenna tappavan hyvän pihvin.
- Kiitos, Marty. - On jo myöhä. Taidan käydä...
Taidan painua myös pehkuihin. Kauniita unia kaikille.
Alex!
- Mitä sinä teet? - 27, 28, 29, 30.
30 mustaa ja vain 29 valkoista.
Olet siis musta valkoisilla raidoilla. Ongelma ratkaistu. Yötä.
Näetkö, Maurice? Herra Alex suki ystäväänsä.
Hän on selvästikin hellä ja rakastava olento.
Miten herra Alex voi karmia sinua? Katso nyt. Hän on niin söpö ja pehmoinen.
Ei se tainnut olla sukimista.
- Näytti ennemminkin maistamiselta. - Oma häpeäsi. En välitä.
Pian laitamme loistavan suunnitelmani täytäntöön.
Meidän on vain odotettava, kunnes he ovat sikeässä unessa.
Kauanko tässä oikein kestää?
ETELÄMANNER
Tämä on syvältä.
Herätkää, herra Alex.
Pirteänä pystyyn.
Herätys, herra Alex. Herää, Alex!
Imetkö peukaloasi?
Mitä ihmettä täällä tapahtuu? Mitä tämä on?
Älkää pelästykö, jättikummajaiset. Toimme teidät nukkuessanne pikku taivaantilkullemme.
- Tervetuloa Madagaskarille! - Madamihin?
- Mitä? - Ei mihin, vaan gaskarille.
- Marty, se on... - Kuin seinämaalaukseni eläintarhassa.
Ei, tuo on totta.
Eihän ole pahempi näköala?
Tuota sinä aina katselit, -
mutta se on oikeasti tuossa, se on kuin oikea...
Juostaanko kierros? Laitetaan veri kiertämään, -
keuhkot haukkomaan puhdasta ilmaa, kuka on mukana?
En taida viitsiä. Hippa!
Hei, leikkiäkö haluat?
- Kiinni jäit! - Tule tänne.
Olet hippa. Hei, lopeta. Olet hullu.
Hyvä on, Marty. Olen hippa.
- Olen hippa, sinä voitit. - Älä viitsi, Alex. Ytyä pyttyyn.
En ole syönyt kahteen päivään. Verensokerini on alhaalla.
- Minulla ei ole voimia. - Ei se ole ongelmasi.
Noin ei ensinnäkään juosta luonnossa.
Mennään. Pistä kumi palamaan. Päästä sisäinen leijonasi irti.
- Kuka on kissa? - Marty, en todellakaan...
Sinä olet. Mennään.
Juuri noin. Kerätään vähän vauhtia.
- Olet kissa. - Kuka on kissa?
Kuka on kissa? Kuka on kissa?
Minä olen kissa!
Yllätys!
Olet hippa. Ei kissoja voi harhauttaa, ne ovat liian nopeita.
Olo on kuin taivaan kuppilasta karanneella kuivalihanpalasella.
- Ruvetaan villeiksi. - Nyt puhut asiaa.
Oloni on... Erilainen.
Marty! Kuten sanoit, tämä on...
- Hulvatonta. Eikö niin, Melman. - Kyllä.
- Olen taivaassa. - Maurice, Alex on nyt ystävämme, -
eikä Fossia näy mailla eikä halmeilla.
Voisi sanoa, että suunnitelmani toimii ikään kuin hyvin.
Alex, maista ihmeessä näitä.
- Tuntuu hyvältä, kuin olisin taas kuningas. - Kuningas?
Niin. Näkisitpä hänen esityksensä. Alex, näyttäisit hänelle.
- Enpä usko... Hyvä on. - Naiset ja herrat, kaikenikäiset kädelliset, -
villi luonto ylpeänä esittää: Kuningas, Alex-leijona!
Lähtee E:stä.
Kuningas on saapunut!
Jos hän on kuningas, niin missä hänen kruununsa on?
Minulla on hieno kruunu. Ja se on päässäni.
Katsokaa nyt! Onko se siinä?
Karjaise nyt.
Tuota en olekaan ennen kuullut.
Villiinny.
Aaltoja.
Anteeksi, mutta puret takamustani.
- Enkä pure. - Kyllä puret.
- Alex, mitä sinä teit? - Hän puri minua takamuksesta.
- En purrut. Purinko? - Tavallaan.
Hän puri takapuoleeni. Mikä sinua vaivaa?
- Miksi purit minua? - Koska olet hänen päivällisensä.
- Mitä? - Anteeksi?
Älä nyt. Mitä pikku puraisusta pakaraan näin ystävien kesken?
- Näykkäise vähän. - Juhlat ovat ohitse, Julian.
- Suunnitelmasi epäonnistui. - Mitä oikein höpötät?
Ystäväsi on niin kutsuttu luksusluokan saalistus- ja syömäkone.
- Ja hän syö pihvejä, eli sinua. - Älä höpötä.
Hyvä on, Maurice. Myönnän, että suunnitelmani epäonnistui.
Kaikki on hukassa. Olemme tuomittuja.
Fossat palaavat pistämään meidät poskeensa.
- Koska olemme kaikki pihvejä. - Olen pihvi. Minä, minä.
Herra Alex ei voi jäädä tänne. Hän kuuluu kaltaistensa luokse.
- Fossien puolelle saarta. - Valtuudella, -
jonka minulle suo viidakon laki, lässyn lässyn: Häivy!
Älä viitsi. Näytänkö mielestäsi pihviltä?
- Kyllä. - Sanoinhan, etten... Mitä sanoit?
Kyllä vain.
- Hän alkaa raakalaiseksi. - Juoskaa henkenne edestä.
Marty, juokse!
- Napakymppi. Loistava laukaus. - Kiitos.
Marty?
Olen pahoillani, Marty.
Mikä minua vaivaa?
Voi ei. Mitä minä olen tehnyt?
Totta se on. Olen hirviö.
Minun on päästävä täältä.
FOSSIEN ALUE 1,6 KILOMETRIÄ
Mitä minä olen tehnyt? Tämä on painajainen.
Kaikki on minun syytäni.
- Minun takiani menetimme Alexin. - Mitä me teemme?
Keksimme keinon auttaa häntä.
Mehän olemme New Yorkista?
Olemme kovia. Karskeja. Mukautumiskykyisiä.
Emmekä jää makaamaan kuin olisimme Melmaneita.
- Emme niin. - Gloria!
En se ollut minä. Se oli laiva. Laiva!
Laiva? Se palasi hakemaan meitä!
Meidän pitää ohjata se tänne.
- Tuolla! - Olemme täällä!
- Nosta minut ylös. Äkkiä! - Apua!
Kaulaparkani! Hei, kaverit.
Täällä!
Ette ymmärrä, kuinka paljon tämä sattuu.
Katsokaa, se kääntyy! Se palaa takaisin!
Tule tänne vain!
Ohjatkaa se tänne, minä haen Alexin.
Odota. Et voi mennä sinne yksiksesi.
Tunnen Alexin. Kuullessaan pelastajista hän tulee heti järkiinsä.
- Ihmiset ovat tulossa, he voivat auttaa. - Melman on oikeassa. He tietävät, mitä tehdä.
Laiva pitää opastaa perille.
- Nyt näyttää paremmalta. - Tekö? Missä ihmiset ovat?
Tapoimme heidät ja söimme heidän maksansa.
Halpaan menit, vai mitä? Narraan vain, typyseni. He ovat kunnossa.
He ovat pelastusveneessä matkalla Kiinaan.
Minähän tunnen teidät. Missä se sekopäinen leijona ja mustavalkoinen ystävämme ovat?
Marty on...
- Minne hän meni? Hän oli takanamme. - Meni hakemaan Alexia ja tapattaa itsensä.
Mustavalkoinen ystävämme on vaarassa. Meille näyttää olevan töitä.
Kapteenin lokikirja: Jalkaudumme vihamieliseen maastoon.
Kowalski, meidän pitää päästä alkuasukkaiden suosioon.
Rico, tarvitsemme erikoisvarusteita. Kohtaamme äärimmäisen vaaran.
Alokas ei luultavasti selviä.
Tulehan, Alex!
Laiva tuli, voimme mennä kotiin.
Alex!
- Alex. - Marty?
Tule järkiisi. Laiva tuli takaisin. Pääsemme pois.
Voimme palata sivistyksen pariin ja kaikki on kuin ennen.
Pysy kaukana.
Ole kiltti.
Olen hirviö.
Et sinä hirviö ole, vaan ystäväni.
Olemme parivaljakko. Me kaksi, muistatko?
En halua satuttaa sinua.
Alex.
En lähde ilman sinua.
Ajattelen erästä laulua. Se on hieno laulu.
Tunnet sen takuulla.
Anna sanan kiertää.
Tänään matkaan lähden.
Me siihen kuulutaan.
Osaat sinä sanat. Kaksi pientä sanaa!
Älä pakota minua laulamaan tätä yksin.
Et todellakaan halua kuulla sitä.
Alex? Tulisitko hetkeksi tänne?
Hei Alex, auta vähän. Auta minua!
Alex! Apua!
Apua! Auttakaa edes joku!
- Melman? - Aivan.
Juoskaa!
- Mikä on suunnitelmasi? - Tämä!
- Fossa nälkäinen. - Fossa syö.
- Tämäkö? - Fossat seis!
Tulkaa hakemaan!
- Heitä on liian monta, Kapu! - On ollut ilo palvella kanssanne.
Alex?
Tuo on minun saaliini! Minun.
Alex nälkäinen.
Alex syö.
Esitys alkaa.
Kiitos, ettet luovuttanut minun suhteeni.
Sain melkein sydänkohtauksen. Et saa noin vain hiiviskellä kimppuuni.
Lähdemme pois täältä. Näytelkää mukana.
Kuten sanoin, esitys alkaa.
Minun saaliini!
Ne ovat kaikki minun!
- Tuo on petojen kuningas! - Älä syö minua, herra leijona.
Pelätkää minua! Raakuutta yli ymmärryksen!
- Olen liian nuori kuolemaan! - Hirviö!
Ja te!
Haluatteko maistaa tätä? Parempi juosta henkenne edestä!
- Soittakaa poliisille! - Hän on järjiltään!
Tämä on minun reviiriäni! Ymmärrättekö?
En halua nähdä teitä enää koskaan maillani!
Olet kova katti!
Tein sen! Halaa minua!
Suunnitelma toimi! Olen hyvin ovela!
Olen paras! Robottitanssin paikka!
Olen ovela kuningas. Olen supernero.
Olen apinoiden robottikuningas.
Mitä on lounaaksi?
- Silmät kiinni! - Miksi?
- Sulje ne! Tiukemmin! - Kiinni ovat. Kyllä, sir.
- Ei kurkita! - Hyvä on.
Rico.
Monttu auki.
Panos asetettu! Pureskele!
Mässytä antaumuksella. Nautiskele.
- Mitä sanot? - Eikö ole hyvää?
On meillä varasuunnitelmakin.
Tämä on tosiaan parempaa kuin pihvi. Rakastan tätä!
Kisu tykkää fisusta.
Ehdotan maljaa.
Hän voi olla joskus piikki lihassasi, ja tiedän, mistä puhun, -
mutta tämä kissa todisti, että hänellä on vatsaansakin suurempi sydän! Alexille!
Alexille!
Riittää! Lopeta!
No mitä mieltä olette? Suuntaammeko New Yorkiin?
En tiedä, Marty. Tämä on sinun unelmasi.
- Haluatko varmasti lähteä? - Ei paikalla ole minulle väliä.
Kunhan olemme yhdessä, sillä ei ole merkitystä.
No siinä tapauksessa. Hei, Rico!
- Otan kolme sataa annosta! Mukaan! - Toki, mutta ennen kuin lähdette, -
minulla on ilmoitusluontoinen asia. Joten kaikki hiljaa. Kiitos.
Useiden syvällisten päänsisäisten aivojuttujen jälkeen -
olen päättänyt kiittää sinua rauhan tuomisesta kotiimme.
Ja tuodakseni hyvän mielen annan tämän ihanan lahjan.
Ei, en voi ottaa kruunuasi.
Ota vain, minulla on isompi kruunu. Jossa on gekkolisko.
Katsokaa, kun se tanssii! Anna mennä, Stevie.
- Hei sitten, karvapallot! - Kiitos kaikesta!
No niin, hei sitten.
Nähdään, krokotiili.
Maurice, käteni puutui, vilkuta sillä puolestani.
Nopeammin, tuhma pikku apina.
New Yorkissa on muuten saapuessamme keskitalvi. Joten miksi pitäisimme kiirettä?
Voisimme tehdä muutaman välipysähdyksen.
- Kenties Pariisissa? - Luit ajatukseni!
- Espanjassa, kenties. - Härkäjuoksu.
- Entä Fidzi? - Kävisikö Kanada? Halpoja lääkkeitä.
Voisinpa vaikka vierailla täälläkin joskus.
- Sopisi minulle. - Samat sanat.
Kapu.
Eikö heille pitäisi kertoa, että laivan polttoaine on lopussa?
Ei. Hymyilkää ja vilkuttakaa vain, pojat.
Arvostele tekstitys osoitteessa: WWW.DIVXFINLAND.ORG