HORNBLOWER
Subtitrarea BlackAmber/SubTeam pentru www.subs.ro
Faceți loc.
Cam atât despre condamnatul care ia un mic dejun copios.
Păcat. De data asta pare aproape comestibil.
E gata, Matthews?
Cred că își ia câteva momente pentru el, domnule.
E ultima lui șansă, ca să spun așa.
Iartă-mă, dl. Bush. Un ou stricat de la micul dejun.
- Nu e nimic mai rău. - Mulțumesc pentru...
pentru că ai fost de acord să fii alături de mine.
Eu... nu m-am putut gândi la altcineva...
Iartă-mă.
DATORIE
Prezentați... arm'!
Îți urez noroc, căpitane.
Bună ziua.
Presupun că te gândești că nu e momentul pentru căsătorie.
După părerea mea, domnule, niciodată nu e momentul potrivit pentru căsătorie.
Dar... suntem în război.
Crezi că mă pripesc?
Te-ai mai pripit și înainte.
De obicei iese foarte bine.
Nu există dubii în privința afecțiunii ei.
Va fi o soție iubitoare și loială,
deși nu chiar cea pe care unii ar fi crezut-o...
Soție de căpitan.
Mai e timp să te răzgândești.
I-am dat cuvântul meu.
Veniți!
Cu acest inel te iau de soție,
cu trupul meu te voi cinsti,
cu toate bunurile mele te voi înzestra.
Vă declar soț și soție,
în numele Tatălui și al Fiului
și al Sfântului Duh.
- Amin. - Sărut-o.
Prezentați!
- Îți mulțumesc, William. - Gardă de onoare,
trei urale pentru căpitan și doamna Hornblower.
- Hip, hip! - Ura!
- Și una pentru noroc! Hip, hip! - Ura!
Bagați hangerele în teacă. Luați urmele.
Să aveți grijă!
Mergeți cu grijă.
- Ne vedem într-un minut. - La revedere!
Trageți!
N-am crezut vreodată să fiu așa fericită.
Horrie!
Frână! Cerem scuze, domnule, frână!
Vă mulțumesc în numele doamnei Hornblower și al meu.
Ura!
Matthews. Aud că au bere bună aici.
Vă mulțumim, domnule. Vom bea pentru fericirea voastră viitoare.
- Era chiar la barul amiralului. - Pe asta n-am mai auzit-o.
Horatio, am visat la ziua asta
încă de când eram fetiță.
Am visat să fie ca asta.
Da, a fost... a fost tot ce am sperat.
- Nu ești căsătorit, domnule Bush? - Cred că și mama ta se bucură.
Mama noastră, Horatio.
Da, da, desigur. A noastră.
Crezi că în fiecare zi va fi la fel de frumos ca azi?
- Acum că suntem împreună? - Numai așa ar putea fi.
Oprește.
- Domnule amiral Pellew. - Pe loc repaus.
- Ușor. - Văd că e mare petrecere.
- Scuze, domnule. - Nu trebuie.
- Căpitanul Hornblower e încă în picioare? - Sunt sigur că e, domnule.
Poate vrei să-i întrerupi reveria și să-i spui că vreau să-l văd.
Da, să trăiți.
Intră.
Căpitane Hornblower!
Măi, măi. Felicitări.
- Vă mulțumesc, domnule. - E drăguță?
- Da. Cred că e foarte chipeșă, domnule. - Ai slăbit, omule. Știe să gătească?
Da, dar mi-e teamă că stewardul meu nu știe.
- Da... - Iertați-mă, domnule, dar presupun
că nu celebrarea nunții mele v-a adus aici.
Presupunerea ta e corectă. Una din corăbiile noastre a dispărut.
Goeleta "Grasshopper" a fost văzută acum zece zile
patrulând în această parte a coastei franceze.
Grasshopper? E a căpitanului Bracegirdle.
Da. Ultima lui depeșă spunea ceva
despre activitatea curios de intrigantă a inamicului.
"Curios de intrigantă"? Nu s-a schimbat de când eram împreună pe Indy.
De la ultima depeșă, nimic.
Liniște.
Găsește-l, Hornblower.
Și dacă Grasshopper a fost capturată?
Sau căpitanul Bracegirdle e... mort?
Acum ești comandant, domnule. Trebuie să ai încredere în intuiția ta
la fel de mult cum observi și îți execuți ordinele.
Vreau să aflu ce surpriză plănuiește Boney pentru noi.
Intră.
Mă scuzați, domnule, dar sunt gata să taie tortul.
Prezența căpitanului Hornblower este cerută de către soacra lui.
Da. Ridici pânzele mâine dimineață.
Domnule Bush, vei pregăti Hotspur pentru mare.
- Da, domnule. - Ai permisiunea mea
- ... să dormi pe țărm. - Dar datoria mea este Hotspur, domnule.
La naiba, omule, Hotspur o să te aibă curând. Soția ta doar acum.
- Faci cum spun. - Da, să trăiți.
Folosește sabia lui, Maria.
Așa fac miresele de marinari din Londra.
Ei, mă gândeam și eu. Am crezut că taie dintr-o lovitură.
A făcut tot ce-a putut, mamă, dar sângele francez e al naibii de lipicios.
Viață lungă și multă fericire soției
unuia dintre cei mai promițători ofițeri din serviciul regelui.
S-a băut în cinstea sănătății fericitului cuplu?
- Nu, domnule. - Pot să țin eu toastul?
Doamnelor și domnilor, vă rog
să fiți alături de mine în această ocazie fericită.
Fie ca ei să nu știe ce e supărarea. Să se bucure de sănătate și prosperitate.
Fie ca soția să fie alinată de convingerea că soțul ei
își face datoria față de rege și țară.
Fie ca soțul să fie sprijinit în datoria lui de către loialitatea soției.
Doamnelor și domnilor, pentru mireasă și mire!
Pentru mireasă și mire!
Când ești pe uscat... îți e dor de corabia ta?
Nu pot nega.
Și când ești pe mare... îți va fi dor de soția ta?
Cum poți să întrebi? Desigur.
- Totul e pregătit, dl. Prowse? - Da, domnule.
Căpitanul nu va avea de ce să se plângă.
- Dl. Orrock, trimite barca după căpitan. - Da, domnule.
Vântul se întețește de la vest.
Te-ai îmbrăcat deja.
Trebuia să mă fi trezit să-ți fac micul dejun și bagajul.
Lasă, draga mea.
Mănușile, Horrie. Nu ți-ai luat mănușile.
Știu că trebuie să pleci. Spune-mi că mă iubești.
Spune că mă vei iubi întotdeauna.
O fac... și o voi face.
Cu bine, iubirea mea.
Domnule.
- Ridicăm ancora, dl. Prowse. - Da, domnule.
Echipajul la posturi pentru ridicarea ancorei!
Dl. Bush, presupun că n-ai stat treaz toată noaptea să pregătești vasul.
- Nu toată noaptea. - Ceva de raportat?
Nu domnule, nimic. Sper că nici tu n-ai stat treaz toată noaptea.
Nu, domnule Bush. Am dormit excepțional, mulțumesc.
O vei scoate în larg. Stabilește cursul către Brest.
- Ocheanul meu? - Nu, dl. Prowse.
Aștept până o vom căuta pe Grasshopper.
- Bună dimineața, domnule. - Matthews.
Sper că oamenii s-au distrat bine ieri.
Sunt convins că da, mulțumesc.
Deși mulți dintre ei au sfârșit ziua așa cum ați început-o dvs, puțin bolnavi.
- 'Neața, domnule. - Aș vrea puțină cafea, te rog.
- Dacă ești dispus. - Mai bine așteptați
să vedeți ce aveți în cabină. Livrarea s-a făcut azi dimineață.
N-am știut ce să facem cu ea, așa că am pus-o acolo.
E un cadou de nuntă de la amiralul Pellew.
A venit cu biletul acesta.
"Nevoia ta e mai mare decât a mea". Și face cafea?
James Doughty, stewardul amiralului... până acum. La dispoziția dumneavoastră.
Styles, anulează ordinul. Doughty, aș vrea o cafea.
Cu plăcere, domnule.
Și eu știu să gătesc puțin.
Am fost ultimul steward al căpitanului.
Îi pregătim vită în crustă cu fasole franțuzească și cartofi spanioli.
Franțuzesc și spaniol.
- Dl. Hornblower n-o să-i placă. - Sunt legume, Styles, nu marinari.
Mai bine pune puțin piper în plus.
Vita nu e pe placul dvs, domnule?
Ba da, mulțumesc.
Sir Edward savura întotdeauna friptura mea de vacă în crustă delicioasă.
Eu am gusturi simple.
Nu e prea mult piper, nu-i așa?
Mi-a plăcut foarte mult nunta.
William, nu ți-am mulțumit cum trebuie
pentru trăsură și pentru echipaj.
Doamna Hornblower spunea că ai făcut-o foarte fericită.
Cred că tu ai făcut-o fericită, domnule.
Fără îndoială ca se consideră o femeie foarte norocoasă.
Se poate, domnule Bush, dar acum...
avem lucruri mult mai importante care ne preocupă.
Anume să aflăm ce s-a întâmplat cu Grasshopper.
Căpitanul Bracegirdle... ce fel de om este?
E înțelept, amuzant... și pe vremuri a fost foarte amabil
cu un tânăr ofițer cadet foarte agitat.
Scuzele mele, domnule. Dl. Prowse solicită prezența dumneavoastră pe punte.
Foarte bine.
Doughty, n-am nevoie de ajutorul tău de câte ori mă ridic sau mă așez.
- Nu sunt amiral. - Da, domnule. Desigur.
Mulțumesc, domnule Orrock.
Cum se ține?
O ținem pe curs, domnule, dar...
Întotdeauna e un dar, domnule Prowse.
- Vine o barcă! - Dincotro?
Patru carturi la pupa tribord!
Nu se poate să fie Grasshopper. E prea departe în nord.
Oricine ar fi, trebuie să-i ajutăm, domnule Bush.
Dl. Orrock, lansează barca!
Domnule Prowse, cu bordul în vânt! Bag-o la adăpostul nostru!
Vâsliți, băieți! Vâsliți!
- Cât de aproape îndrăznești, dl. Prowse! - Da, domnule!
Venim! Țineți-vă bine!
Mulțumesc lui Dumnezeu, domnilor! Ne scufundăm!
Americani! Sunt departe de casă!
Aici, domnule! Ține-te!
Pe aici, domnule.
- Haideți, doamnă! - Nu, Maguire! Tu primul!
- După dumneavoastră. Insist. - Repejor! Amândoi!
- Fă cum spun, Maguire! - Haideți, doamnă!
Prindeți-mă de mână.
S-a dus! A căzut peste bord!
Unde este?
- Matthews, unde este femeia? - Peste bord!
Ajutor!
Ajutor...
Gata, v-am prins!
E în ordine, domnule. Țineți-vă de mine.
- Sunt legat de o frânghie. - Bună treabă, Doughty.
Înoți, Doughty. Gătești și înoți!
- Ce om folositor ești! - Vă mulțumesc, domnule.
Vă mulțumesc, domnule. Eu și soțul meu vă mulțumim.
Mulțumesc, domnule. Sunteți salvatorul nostru. Vă mulțumesc.
E franțuz.
Nu! Nu sunt francez! Mă numesc Joseph Billen.
Sunt din Elveția. Ea e soția mea din America.
Mergeți către Franța și susțineți că sunteți elvețian.
- Domnule Bush! - Tatăl lui Joseph e pe moarte, căpitane.
Eram în drum spre Elveția să mă poată vedea înainte...
Vrea s-o cunoască pe Betsy. Vrea să ne vadă. E ultimul lui vis.
Și riscați să-i distrugeți visul părăsind vasul
și încercând să vâsliți către țărm într-o barcă pe furtună?
Eu sunt de vină. Căpitanul nostru a refuzat să intre în Brest.
- I-am oferit bani lui Maguire. - Și tu i-ai luat?
Nu atât banii cât faptul că n-am putut refuza, domnule.
Vă oferim aceeași sumă, căpitane, dacă ne duceți acum la țărm.
Domnul și doamna Billen vor ocupa cabina domnului Bush.
Da, căpitane.
Cât despre tine, mereu avem nevoie de oameni.
Sunt cetățean american.
Ești marinar calificat în marina regală până la proba contrară.
Nu vă voi accepta banii, domnule. Și până nu se potolește furtuna,
nu veți merge nicăieri.
- Nu avem deloc încredere în ei? - Nu știm absolut nimic despre ei...
Dar să fim precauți până aflăm.
Niciun semn de Grasshopper, domnule!
Dar pe vremea asta, nu cred că i-am vedea nici dacă ar fi în fața noastră!
Dacă putem găsi o barcă în mijlocul oceanului, vom găsi o goeletă de război.
- Ce face prietenul nostru francez? - E elvețian, dl. Orrock.
Fă bine și amintește-ți.
Le-am arătat cabinele oaspeților noștri,
dar câțiva dintre oameni întreabă cine a venit la bord.
- Ce le-ai spus? - Le-am spus că sunt americani
și le-am zis lui Maguire și Doughty să spună la fel.
Dar mi-e teamă că atunci când oamenii vor auzi accentul domnului
- ... să nu creadă altceva. - E posibil.
Maguire, ce-ai tu la suflet? Irlandezul sau americanul?
Tata a fost irlandez toată viața lui.
Dar mie îmi place viața, libertatea și căutarea fericirii.
Lucru care nu include serviciul în flota maiestății sale.
Flota maiestății sale ți-a salvat viața, camarade.
Să nu uiți.
Iată-l și pe cel care a salvat viața căpitanului.
Oricine putea s-o facă.
A avut nevoie de frânghie. Eu n-aș fi avut.
Așa-i, omule. Tu nu știi să înoți.
Erou pe naiba. Uitați-vă la el. Îi cocoloșește pe americani.
Americanii sunt oaspeții noștri, Styles.
Sunt sigur că ai fi la fel de atent dacă ai fi încă stewardul căpitanului.
Intră.
- Doamnă Billen. Sper că v-ați odihnit. - Da, mulțumesc, căpitane Hornblower.
Iertați-mă, doamnă dar cred că cel mai bine ca dumneavoastră
- ... și soțul să rămâneți în cabină. - Vreți să spuneți că suntem prizonieri.
Nu, doamnă, dar suntem în război și acesta nu este un vas pentru plăcere.
Am vrut doar să vă mulțumesc, căpitane Hornblower.
Domnule, cred că nu e treaba mea, dar erați în căutarea unei corăbii, nu?
- O corabie englezească. - Așa este. Ce e cu ea?
Am văzut o corabie naufragiată. Prea aproape de stânci, spunea căpitanul.
Și a refuzat să ne debarce în asemenea ape.
- Când? Când ați văzut-o? - Ieri.
Era mai în nord. Se îndreptau spre sud.
- Nu căutați în direcția bună. - Îmi spuneți acum.
De ce acum? Iertați-mă că întreb.
Să ne lăsați la țărm, căpitane Hornblower. În Franța.
- Nu vrem să vă mai deranjăm. - Soțul dumitale te-a trimis la mine?
Nu, domnule. Nu cred că soțul meu mi-ar mulțumi că-l vând în acest fel.
Pentru că e francez?
Știi foarte puțin despre marinari și de aceea te iert.
Dar dă-mi voie să te informez. Dacă ai fi în marina britanică,
pedeapsa pentru lovirea unui superior este moartea.
Nu mi-ar plăcea să cred că te-am salvat degeaba.
- Nord-vest, domnule? - Da, dl. Bush, nord-vest.
N-am încredere în femeie.
- Cred că e o capcană. - Știu, dl. Bush.
Dar are puține de câștigat și multe de pierdut prin minciună.
Mi-e teamă că ar putea să ne ducă în ochiul furtunii.
Da, dl. Prowse.
Atunci... ne îndreptăm către o capcană și o furtună.
Să fiți convinși că Bracegirdle ar face același lucru pentru noi.
Niciun semn de Grasshopper, domnule.
Dacă calculele mele sunt corecte, oaspeții noștri au trecut ieri pe aici.
- Sper că tu ai dreptate și eu mă înșel. - Domnule Prowse?
Vom cerceta promontoriul și vom căuta în următorul golf.
- Dl. Orrock, ce vezi? - Un arbore gabier!
E Grasshopper?
- Poți să vezi ce-i cu ea? - Pot, domnule.
E naufragiată.
- Niciun semn de bateria de la țărm? - Nu.
E liniște. Neplăcut de liniștit.
Nici capcana ta, nici furtuna domnului Prowse.
Totuși, unul din cele două a naufragiat Grasshopper.
Domnule Prowse.
- Cât de departe suntem de Brest? - Cel mult o zi, domnule.
Nu putem presupune că Bonaparte are toate trupele în Brest.
Domnule Bush, pregătește barca.
Vom căuta supraviețuitorii.
Domnule Bush. Matthews, Styles, veniți cu mine.
Dl. Orrock, stai cu echipajul și supraveghezi.
La mine, pușcași!
L-ați auzit pe ofițer.
Maguire. Stai aici, omule. Stai aici.
Bieții oameni.
Nu sunt răni. Pare că marea i-a ucis, nu francezii.
Pun pariu că și francezii au jucat un rol.
Văd ceva aici! Niște fum!
Sunt sigur că vezi, domnule.
Domnule! O lumină pe plajă!
Un foc!
- Nu se vede inamicul, dl Bush. - Mi-e teamă că nu e departe.
Într-adevăr. Orrock, Matthews, veniți cu mine.
Domnule Bush, stai de veghe.
Styles.
Nu cred că marea l-a ucis pe acesta.
Adăpostiți-vă repede!
Pușcași, adăpostiți-vă după barcă!
Foc!
- Ripostăm, Styles. - În ce tragem, domnule?
În inamic, omule.
- Încă unul mort? - Nu chiar, Matthews.
- Bracegirdle! Bracegirdle! - Hornblower!
La dracu! La dracu!
- Jos! - Nu trebuia să fi venit după mine.
- Mi-e teamă... - Și mie mi-e teamă, căpitane Bracegirdle.
- Nu e bine aici. Suntem ținte ușoare. - Orrock, Matthews, acoperiți-ne.
Îl duc pe căpitanul Bracegirdle la barcă.
Gata? Acum!
Noroc, domnule.
Înapoi, domnule.
Căpitane Bracegirdle!
Horatio!
Vin încoace, Styles. Trebuie să-i ajutăm.
Vin, domnule.
Dumnezeule mare!
Echipajul la cârmă!
Bandă dreapta!
Scoateți tunurile de la babord!
Trebuie să plecăm curând, domnule. Sau rămânem fără barcă.
Ai dreptate. Pușcași! Pregătiți!
- Unde e Maguire? - Nu știu, domnule.
Prezentați! Foc!
Foc!
Acum! Alergați!
Stop!
- Atenție! - Înapoi!
- Cine trage în noi? - Francezii! Cine naiba crezi?
- Du-te jos! Încărcați! - Acum dau cu tunurile în noi?
Haideți! Cu mine!
Stai! Atențiune!
E vremea să plecăm, domnilor! Împingeți!
Afurisiții de francezi i-au lăsat să scape.
Și eu cu ce mă aleg? Mă aleg cu tine.
Îl cunosc pe Hornblower. Și eu l-am servit.
I-am fost maistru.
Și îmi doresc să fie acum în fața mea, dar mă mulțumesc cu tine.
- Ai ceva de spus? - Destule, domnule. Destule.
De ce ar risca căpitanul Bracegirdle?
Să ducă vasul atât de aproape?
Mi-l amintesc ca pe un om prevăzător.
Da. Înseamnă că trebuie să fi avut un motiv bun.
Pacientul se reface la trup, dar nu încă la minte.
Domnilor...
Exact ca pe vremuri pe Indy.
Noi trei împreună.
Ca pe vremuri.
Știi unde ești, Bracegirdle?
Sunt pe corabia ta, Horatio...
pentru că eu am pierdut-o pe a mea.
De ce erai atât de aproape de țărm?
Am văzut... bărci...
tunuri pregătite... mergând de-a lungul coastei.
Era ceva necurat cu ele.
Așa că le-am supravegheat câteva zile.
Apoi... au dispărut într-un canal.
Nu-mi amintesc.
Asta vă va restabili simțurile repede.
"Leacul patentat al lui Doughty" i se spune.
Încă mai lucrez la îmbunătățirea gustului.
Fregată inamică. Porturile de armă sunt închise.
Capitanul Bracegirdle a văzut canoniere intrând într-un braț navigabil.
- Canoniere? - Dar nicio fregată.
Căpitane Bracegirdle, ești din nou cu noi.
Se pare că Dumnezeu s-a răzgândit în privința mea.
Canoniere să spulbere apărarea de pe plajele englezești.
- Acum au și fregată. De ce? - Domnule Prowse.
Nu ne apropiem mai mult de țărm până nu se îndreaptă vremea.
Înfruntăm furtuna aici... așteptăm și veghem.
Da, domnule.
Cu tot respectul, dl. Etheridge,
pentru serviciul diplomatic,
marina regală e în război.
Nu, domnule, Anglia e în război.
Marina regală este o armă în armurăria ei.
Și ați vrea această armă băgată în toc?
Pentru ce? O vânătoare de fantome urmărind un cuplu pierdut pe mare?
Dumnezeule, am vase întregi pierdute pe mare. Sute de oameni.
Acea scrisoare conține autoritatea
nu numai a stăpânului meu, ci și ai dumitale...
înălțimile lor, lorzii amiralității.
Să trimitem după mai multe lumânări să citiți mai bine?
De ce e cuplul acesta atât de important că trebuie găsit?
Ea e fiica unui comerciant american bogat
care-i șoptește la ureche ambasadorului de la Londra.
Ambasadorul șoptește la urechea serviciului diplomatic și...
Da, da, da. Iar serviciul diplomatic șoptește la urechea amiralității.
Fiecare șoptește la urechea celuilalt. Mă surprinde că n-au surzit toți până acum.
Tatăl fetei e din ce mai îngrijorat pentru siguranța ei
și o vrea acasă de Crăciun.
Emoționant.
- Și băiatul? - El este... soțul ei.
- Asta-i tot? - De asemenea, e francez.
Regret că nu am libertatea să divulg mai mult de atât.
N-ar schimba situația prea mult.
Furtunile din partea asta a canalului sunt cele mai rele din ultimii cinci ani.
Nu voi trimite nicio corabie decât în bătălie.
Furtunile nu vor dura o veșnicie, domnule.
- Da, așa este. - Atunci voi aștepta vreme prielnică.
Bine. Așa să faceți.
Acest cuplu e mort sau în Franța.
Dacă sunt norocoși, foarte, foarte norocoși
au fost luați de una din corăbiile noastre.
Ar fi bine pentru ei, dar nu atât de bine pentru corabie.
De ce?
- De ce, domnule? Sunt periculoși? - Da, sir Edward.
Da, sunt.
Dacă există o consolare în această situație tristă,
- ... bucătăria dumitale e superbă. - Plăcerea mea, domnule.
Doamnă.
E frumos să fie cineva care apreciază.
El nu e deloc american.
Sunt sigur că nu înțeleg ce spui, Styles.
L-am auzit cum vorbește. E franțuz.
- Mai încet, Styles. Nu e francez. - E elvețian.
Elvețian? Știam eu că ceva nu e bine.
- Ghinion, un broscar afurisit. - Am zis să vorbești mai încet, omule.
Străini la bord, aduce ghinion. Am avut un presentiment
cu furtuna și tot ce-a fost, dar n-am băgat în seamă
cu gândul că sunt americani, nu un pericol pentru noi.
Dar un francez e altă chestiune.
Sunt la fel de buni ca Iona și o să ne aducă moartea!
A fost vina mea, nu se poate nega.
- Ai făcut ce ai crezut că e bine. - Și n-a fost.
Corabia mea... și jumătate de echipaj zdrobiți de stânci.
Ce s-a întâmplat cu supraviețuitorii?
Ce s-a întâmplat cu tine?
Ei nu m-au învinuit pentru acțiunile mele.
Mi-au fost loiali până la sfârșit.
Au reușit să ajungă la țărm.
Și când ticăloșii de francezi ne-au atacat,
oamenii mei au stat lângă mine,
oamenii mei au murit pentru mine.
Și printre cadavrele lor, am fost crezut mort.
Aș vrea să fi fost mort, Horatio.
Mi-am pierdut corabia și toți oamenii.
Și chiar dacă o curte marțială m-ar achita,
- ... n-aș mai primi altă comandă. - Nu poți fi sigur.
Nu pot?
Scuză-mă.
Dacă te ajută să știi...
cred că și eu aș fi făcut la fel.
Orice pun la cale francezii în acel braț, e datoria noastră să aflăm.
Riscul pe care ți l-ai asumat... l-aș fi asumat și eu.
- Toate bune? - Da, domnule. Toate bune.
- N-aș crede că rezistăm până dimineață. - Ce te-a apucat, omule?
Nimic, domnule. Doar că...
am o presimțire, atâta tot.
Nu e nimic acolo, doar o noapte lungă și rece.
Intră.
Aș vrea să fi rămas în cabina voastră.
De soțul meu ți-e teamă, nu-i așa?
- Adoarme repede. - Știe el ce știe.
Ai vrea să nu fim la bord?
În mod sigur nu-mi ajută misiunea, doamnă.
Numai de ea îți pasă?
Mi-e teamă că și soțul meu ar fi la fel dacă ar fi în război.
El ți-a dat asta?
Da, ca semn al dragostei lui.
- Tu ai ceva de la iubită? - Nu, doamnă.
Când am plecat... soția mea
mi-a dat niște mănuși.
- Ești căsătorit demult? - Nu.
Nici eu.
Du-ne la țărm, domnule, cât de repede poți.
Nu suntem o încărcătură pe care ai vrea s-o ai.
Crede-mă.
- Drăcia dracului! - Nu trage!
Eu sunt! Vechiul vostru prieten, Maguire!
E Maguire!
Sunt aici!
Prinde frânghia!
Repede! Trageți!
Trageți!
Trage!
- Am auzit că ai murit, omule. - Pe aproape, domnule.
E nevoie de mai mulți broscari ca să mă omoare.
- Ai fost capturat? - Da, domnule.
Depășit numeric. Am încercat să lupt, dar a fost în zadar.
Și o evadare miraculoasă.
Suntem abordați!
Acum mă crezi?
Haideți!
Bravo, soldat. Hai să ne găsim omul.
E în cabina comandantului secund.
- Wolfe?! - Nu pierde timpul.
- Aruncă arma, Wolfe. - Căpitane Hornblower,
ai ceva care aparține Franței și eu am venit să-l iau.
Așadar, încă îți riști viața pentru Bonaparte.
Știi cum este, el mă scarpină pe spate, eu îl scarpin pe el.
Mori!
Styles, la mine.
Lasă arma jos, Wolfe.
Lasă arma jos!
Maguire, oprește-te sau te împușc.
Vreau ca oaspeții mei să rămână.
Ignoră-l, Maguire. N-ar împușca un om cu sânge rece.
Dar eu da. Chiar bucuros.
Îl omor, Wolfe. Am motiv.
Domnule Bush, ia-i arma.
Dacă se apropie de mine, te împușc, Hornblower.
- Care să fie, eu sau tu? - Sau amândoi?
Ucide-l, dl. Bush. Și lasă-l să moară pentru Franța.
- Nu pot. - Englezul decent.
- Dacă ai avea și tu curajul să fii la fel. - Ascultă ordinul, naiba să te ia!
Bine, dl. Bush, fie cum vrei.
Să ne predăm.
Wolfe scapă! Opriți-l!
Mă predau, căpitane.
- Nu sunt elvețian. Sunt francez. - Știu că ești francez, domnule.
Doamnă, pot să-ți văd medalionul?
Am știut eu că recunosc blazonul. O familie proeminentă, cred.
"B" nu e de la Betsy, așa-i?
Așa este?!
Cui am plăcerea să mă adresez, domnule?
Acest "B" este de la...
Bonaparte.
Sunt Jerome Lucien Alexandre Bonaparte. Sunt fratele lui Napoleon.
- Închideți-l. - Pușcași!
Închideți-i pe amândoi.
Îl ai la bord pe fratele celui mai mare dușman al Angliei.
Aș spune că ai un motiv bun să te întorci în Anglia.
Asta ai face dacă ai fi căpitan?
Se întâmplă altceva aici.
Tunuri de corăbii pe uscat. Canoniere, fregate și acum Wolfe.
Ai pleca și ai lăsa toate întrebările acestea fără răspuns?
Am fost abordați o dată și vom fi din nou.
- Bonaparte își vrea fratele înapoi. - Bonaparte vrea lumea.
Nu ar pierde atâta timp și efort...
pe familie.
Nu, nu suntem decât o diversiune, sunt sigur.
Dacă ai dreptate,
lasă-mă să merg la țărm.
Este încă misiunea mea, Horatio.
Și dacă va fi să înfrunt curtea marțială pentru pierderea corăbiei mele,
să nu fie în van.
Fiți pregătiți să coborâți!
Dl. Bush, un moment, te rog.
Când Wolfe mă amenința cu arma, trebuia să tragi în el.
La dracu, omule! Putea să ia întreaga corabie!
- N-am putut s-o fac. - Să nu mai faci asta, William. Niciodată!
Eu comand Hotspur și asta e tot ce contează pentru mine.
Căpitanul Bracegirdle și-a pierdut corabia și e doar o umbră de bărbat.
Prefer să mor decât să am soarta lui.
Fratele lui Bonaparte, la naiba!
Pe una din corăbiile mele. Pe care?
- Care frate? Sau care corabie? - Domnule Etheridge, nu e de glumă.
Dumnezeule, fratele lui Boney.
- Aveam dreptul să știu. - Și acum știi.
Corabia este Hotspur.
- De unde știi? - Avem contacte în Franța.
Spune-mi, căpitanul de pe Hotspur este un ofițer de marină?
- Da. E unul dintre cei mai buni ai mei. - Bun. Acum că vremea s-a îmbunătățit,
sper că-și va aduce încărcătura în Anglia să zicem în două zile?
Sunt convins că va avea încredere în intuiția lui și va lua decizii corecte.
- Asta este tot. La revedere, domnule. - Francezii știu că suntem aici.
Haideți să ne scurtăm vizita.
Matthews, vei merge cu căpitanul Bracegirdle la sudul brațului.
Dl. Bush, vei veni cu mine la nord.
Domnule Orrock. Te las la comandă.
Dacă stăm mai mult de două ore, știi ce trebuie să faci.
Ridic pânzele spre Anglia. Și predau autorităților pe oaspeții noștri.
Bun. Să sperăm că vom merge cu toții. Continuați.
- Să nu uiți, căpitane, avem doar două ore. - Nu uit.
Te întreb ce rost are să facem atât drum să înfruntăm armata lui Boney
când îl avem pe fratele lui chiar aici...
Styles. Ține-ți gura.
Da, domnule.
Fii cu ochii-n patru. La primul semn de francezi, vă întoarceți pe vas.
Ține pasul, Matthews. Nu e decât o plimbare.
Cer iertare, domnule, e o stâncă afurisit de mare.
Mai bine ei decât eu.
Domnule Orrock, mă întrebam dacă...
dacă să fac micul dejun pentru oaspeții noștri.
Acum sunt prizonieri. Fără mic dejun.
Pot să stea flămânzi. Lasă oamenii să-i vadă flămânzi.
- Ai vreo problemă, dl. Prowse? - Nu, domnule. Tu ești la comandă.
Încă un tun de corabie.
Haide.
Cred că suntem depășiți numeric.
Haide. Timpul zboară ca vântul.
- Oprește imediat! - E doar un cântecel, domnule.
Articolele de război nu spun că n-avem voie să punem cuvintele noastre, nu?
Nu văd nicio corabie, domnule.
Trebuie să fie mai jos unde e mai larg.
Asta înseamnă încă o milă. Poate reușim să ajungem acolo.
- Dar nu ne vom întoarce la timp. - Am ajuns până aici, Matthews.
Nu renunț acum, dar nici nu vreau să rămân în Franța.
Du barca noastră căpitanului Hornblower la intrarea în canal.
Spune-i că vin după tine și că mai am nevoie de timp.
Îl aștepți acolo pe căpitanul Hornblower și trimiți barca după mine.
- Dacă sunteți sigur, domnule... - E un ordin, Matthews.
Plăcut ca întotdeauna.
Știam eu că nu e aici să salveze un francez dispărut,
oricât de nobilă ar fi originea francezului.
Avem multe de făcut! Câine puturos!
Urmează-mă.
Suntem înconjurați.
Dumnezeule mare, să fie asta.
La dracu!
Ce faci aici, Matthews? Ce e cu căpitanul Bracegirdle?
A spus că mai are nevoie de timp. A spus că nu stă mult.
- Am trimis cealaltă barcă să-l aștepte. - Foarte bine.
Va trebui să vii cu noi.
Ai vești bune pentru mine, soldat?
- Cât timp ne-a mai rămas? - Suntem la limită.
- Mă gândeam că le vreți. - Vântul se întețește.
Pregătește-te să ridicăm pânzele, domnule Prowse.
- Căpitane, în vârful stâncii! - Ochean.
Să micșorăm distanța de ei, domnule Prowse.
De data asta nu e tun de corabie, nu-i așa?
Nu, domnule Bush. Nu cred că este.
- Vâsliți, la naiba! Vâsliți! - Capitane Hornblower!
- Știu! - Nu înțeleg ce spune.
Nu sunt tunurile!
E vasul!
Nicio șansă.
Foarte bine.
Acum să vedem dacă luăm adevăratul premiu.
Trei urale pentru căpitan! Hip hip!
Rezumă-te la datoria ta, dl. Orrock!
Aruncă drăcia asta peste bord.
Intră.
Domnule Bush, navigăm spre Anglia. Spune domnului Prowse să stabilească traseul.
Să-l trimit pe Doughty să se uite la mâinile tale?
Crezi că are o poțiune pentru asta?
Crezi că are o poțiune și pentru căpitanul Bracegirdle?
Nu, vreau să fiu lăsat singur o vreme.
Vreau să-mi scriu raportul.
Sper că vei menționa
- ... rolul tău în acțiune. - Poftim?
- Obuzul. - Vrei să spui obuzul de cinci țoli
care a fost tras de pe țărm și care n-a explodat, domnule Bush?
- Acel obuz? - Nu e toată povestea.
- Adică n-a fost un obuz de cinci țoli? - Ba da.
- N-a fost tras de la țărm? - Desigur.
Poate a explodat fără să observ, domnule Bush?
N-a explodat datorită curajului tău, curaj care nu trebuie să treacă neobservat.
Să nu îndrăznești să spui că am fost curajos, dl. Bush.
Am crezut c-o să fiu aruncat în aer...
...ca dragul meu prieten.
Ceea ce face eroismul tău cu atât mai mare.
Nu suntem actrițe.
Suntem ofițerii regelui și avem o datorie de împlinit.
Și nu trebuie să ne gândim la nimic altceva.
- Să-ți amintești, domnule Bush. - Da, domnule.
Acum... du-ne acasă.
Intră.
Hornblower.
Raportul meu, domnule.
Regret să vă informez că dl. căpitan Bracegirdle a fost ucis în misiune.
Într-adevăr. Un lucru regretabil.
A murit la datorie și cu onoare, domnule.
Se străduia să ne anunțe ce descoperise, când barca lui a fost... distrusă.
În orice caz, trebuia să te fi întors când ai descoperit
- ... identitatea pasagerilor tăi. - Da, domnule.
Se întâmplă ceva de-a lungul coastei.
O armată condusă de ucenicul tiranului. Vă amintiți de Wolfe renegatul.
Blestematul s-a întors să ne bântuie?
Da. Iar eu aș vrea să mă întorc în Franța să aflu exact ce plănuiește.
Hornblower, mi-e teamă că nu e așa de simplu.
Serviciul diplomatic a devenit interesat de acțiunile tale.
- Au știut că am un Bonaparte la bord. - Da, au știut.
Și autoritatea lor nu cunoaște limite.
De fapt, autoritatea lor ți-a pus vasul în carantină.
- În carantină? - Ca nu cumva jumătate de Portsmouth
să afle chestiuni de stat, nimeni nu are voie să plece de pe Hotspur
și nimeni nu are voie să urce la bord. Îmi pare rău. Nu e decizia mea.
- Dl. Bush a fost deja informat. - Cât va dura?
Dar, sigur, nu mă include pe mine. Eu ce-o să fac?
Aș spune că în cea mai tristă situație te duci acasă la soția ta.
Încearcă să-ți amintești pentru ce lupți.
Ai venit de trei zile și în fiecare dimineață pari surprins să mă vezi.
Plăcut surprins, draga mea.
În fiecare dimineață, te duci la fereastră și privești în port.
Ai dreptate, bineînțeles.
Horrie... nu poți să uiți de corabia ta pentru o zi?
Nu, Maria, nu cred că pot cât oamenii mei sunt încă la bord.
Crezi că vor fi lăsați la țărm înainte de Crăciun?
Sper că nu.
Cred că Hotspur va ridica pânzele până la sfârșitul săptămânii.
Știu că tu vrei să fiu aici.
Dar acum... aș vrea să fiu pe mare.
Acolo unde este nevoie de mine. Încearcă să înțelegi.
Ți-am văzut mănușile în timp ce dormeai.
- Sunt într-o stare îngrozitoare. - N-a fost nimic.
Poate vrei să-mi povestești câteva povești de pe mare.
Nu sunt povești, Maria.
Și nu vreau să vorbesc despre ele.
Atunci nu te aștepta să înțeleg.
Străini la bord... la ce te aștepți.
- Dar am avut mereu dreptate. - Despre ce?
În primul rând, oaspeții noștri sunt din familia Bonaparte.
Apoi, căpitanul Bracegirdle pleacă și e ucis,
apoi suntem lăsați aici să putrezim de parc-am fi ciumați. Suntem blestemați.
Mai taci, Styles. E destul de rău că arăți ca un țigan ghicitor.
- Nu mai bâlbâi vrute și nevrute. - Ție ce-ți pasă?
Ușor.
Nici nu l-ai cunoscut pe căpitanul Bracegirdle.
Ești la fel de străin pe corabie ca... franțujii.
E doar o întorsătură neplăcută, asta-i tot.
Dar pentru căpitan e bine? Se distrează de minune la mal.
- Corabia poate să se ducă la dracu. - Nu te-am auzit, Styles.
Cred că Styles vrea să spună cât de mult îi place serviciul
- ... pe Hotspur, domnule Bush. - E adevărat, Styles?
- Da, domnule, așa este. - Matthews.
Ai grijă ce lași oamenii să bălmăjească.
N-am vrea să fie prost înțeleși.
Eu nu prea citesc, dar mi s-a spus că aici se menționează ceva despre tine.
Sunt sigur că e mai mult despre căpitanul Bracegirdle.
Da, am auzit că a murit ca un erou.
Bărbații în uniformă. Puteai să fii tu, Horatio.
"Căpitanul Hornblower a raportat că Hotspur"
"a fost lovită de o ghiulea"
"care a făcut pagube considerabile dar care, din fericire, n-a explodat".
- Horrie. - N-a fost mare lucru.
Așa cum scrie negru pe alb, nici măcar n-a explodat.
- Puteai să mori. - Prietenul meu a făcut exact asta!
Și aș vrea să fiu la bordul vasului meu să mă asigur că n-a murit în van.
Îmi pare rău.
Maria, te rog, nu plânge.
Horatio!
Tu crezi că ești doar căpitan pe Hotspur.
Te gândești numai la echipajul tău.
Dar acum ești și soț.
E prea mult dacă te gândești la o singură soție?
Să te gândești la ea tot ca la datoria ta?
Fundul mare al politicii s-a mișcat în sfârșit și noi asta primim.
S-a crezut, inițial, că fratele lui Bonaparte poate fi
o unealtă pentru propagandă, dar după multe dezbateri,
s-a căzut de acord că tinerelul acesta înseamnă puțin pentru noi,
cel puțin pe plan politic.
Se putea dovedi o gravă complicație
pentru maiestatea sa dacă ar fi pășit pe pământ englezesc.
Din punct de vedere militar, nu știe nimic. A fost în America în ultimii trei ani.
- Nu ne e de niciun folos. - Tocmai de aceea am decis
- ... să procedăm în consecință. - Capitanul Hornblower va arunca peștele
înapoi în mare. Și-a pus corabia în pericol avându-l la bord... degeaba.
Nu degeaba, sir Edward. Nu complet.
Îl vei duce pe Jerome înapoi în Franța și apoi te vei întoarce să te întâlnești
cu corabia americană Liberty și să-l reunești pe tată cu fiica lui.
Dar de ce despărțim cuplul?
Se pare că Jerome s-a căsătorit în grabă
și împotriva ordinului expres al fratelui său.
Boney nu-l lasă să pună piciorul în Franța decât dacă e singur și se căiește.
De aceea l-am găsit vâslind spre țărm.
Nu din cauza căpitanului care n-a vrut să-i ducă la țărm,
ci pentru că Franța nu l-ar fi primit cu ea la bord.
Inteligența îți depășește ocupația, căpitane Hornblower.
- Ar trebui să fii în politică. - Vă mulțumesc, domnule, dar mi-e teamă
- ... că nu sunt făcut pentru asta. - Mi-e teamă ca te subestimezi.
O zi bună, domnilor.
Se pare că serviciul diplomatic și-a exprimat ordinele foarte clar.
Sper că și ordinele amiralului tău sunt la fel de clare.
Da, domnule. Să am încredere în intuiția mea
precum respect și execut ordinele.
- Căpitane Hornblower. - Domnule.
Ai fost foarte norocos în ziua în care a pierit căpitanul Bracegirdle
că acel obuz n-a explodat la bordul lui Hotspur, așa este?
Da, domnule.
Și aș spune că e incredibil ce focar de bârfă e flota.
Circulă povești fantastice despre acel obuz.
Nu mă puteți face responsabil pentru asta, domnule.
Sigur că nu.
Fie ca norocul să te însoțească întotdeauna, Hornblower.
Vă mulțumesc, domnule.
Stabilește cursul, dl. Prowse. Ne duci la mormântul lui Grasshopper.
Am fost întârziați destul, dl. Bush. Sper că oamenii sunt gata de luptă.
Mi-e teamă că oamenii nu vor decât să scape de familia Bonaparte.
Pot să întreb de ce nu i-am lăsat când am avut ocazia?
- Nu, dl. Bush, nu poți. - Scuze, domnule.
Monsieur și madame Bonaparte întreabă de dumneavoastră.
Spune-le că nu doresc să vorbesc cu ei.
- Cum doriți, domnule. - Dar... pregătește-le o masă decentă.
Dl. Orrock i-a ținut pe rații gândindu-se
că morala oamenilor se poate îmbunătăți.
Morala se va îmbunătăți la momentul potrivit.
Între timp, Doughty, o masă decentă, dacă ești bun.
Să fii sigur, domnule Bush, că va fi ultima lor masă împreună.
Ce-i asta?
Și eu care credeam că sunt pe biscuiți și apă.
Styles, lasă-mă să trec. E doar un bol de tocană.
Nu, e un bol din tocana noastră.
Nu fi idiot, omule. E destulă pentru toată lumea.
Dacă mă gândesc mai bine, n-ai să mă prinzi mâncând din ea.
Știu eu ce-i în ea.
Cred că franțujii meritau puțină carne în plus.
Găgăuță afurisit ce ești!
N-ai înțelege noțiunea de a avea puțină mândrie făcându-ți datoria.
Du-te și răsfață-ți animalele străine.
Singurul lucru care îmi face afurisita de viață suportabilă
este că sunt un steward bun!
Familia Bonaparte este Iona, Doughty. Îi servești pe afurisiții de Iona!
Superstiții prostești.
Nimic bun nu s-a petrecut cu ei la bord!
Superstiții prostești!
Potoliți-vă! Doughty, Styles!
Îmi pare rău că vă provoc asemenea necazuri.
Ai lovit un ofițer superior!
Odată întorși în Anglia, vei înfrunta curtea marțială.
- Și voi fi spânzurat. - Nu vor avea ce face.
Cămașa dvs are nevoie de un nasture și o cusătură la manșetă.
- De ce-ai făcut-o? - Nu știu, domnule.
Duceți-l în cală. Puneți-l în fiare. Nu vreau să-l văd.
Dl. Orrock pare iertător. Crede că Doughty se apăra.
Doughty apăra decizia mea de a hrăni oaspeții.
Dar tot va fi spânzurat, indiferent ce spun.
Unica noastră țintă este îndeplinirea misiunii.
Să descoperim exact ce anume pune Boney la cale pe coastă.
Nimic nu trebuie să ne distragă de la asta.
Atunci ne va fi mai bine fără oaspeți la bord.
Pământ!
Trezește-te.
Numai tu.
- Unde suntem? - Puțin mai la sud de Brest.
- Vei fi returnat Franței. - Minunat. De ce?
Oamenii mei te vor duce la țărm.
Ma duc să-mi ajut soția.
Poate ne ajută cineva cu lucrurile. Mulțumesc.
- Vei călători singur. - Poftim?
Părăsești singur corabia sau n-o părăsești deloc. E decizia ta.
Putrezești într-o închisoare englezească sau...
...prinzi șansa să schimbi părerea fratelui tău.
Deci știi.
De ce nu i-ai spus soției că Bonaparte nu acceptă această căsătorie?
Pentru că o iubesc și pentru că el va accepta.
- Îl voi convinge. - Este singura șansă pe care o ai.
Nu. Nu pot pleca fără ea.
- Îi va frânge inima. - Nu mă îndoiesc. Matthews.
Pregătește barca.
Poate că sunt un Bonaparte, căpitane, dar nu mă judeca după fratele meu.
Sunt un om cu drepturi, indiferent care este numele meu de familie.
Nu-mi stă în putere să te judec, eu îmi îndeplinesc doar ordinele.
Tu ce-ai face, căpitane?
Ți-ai abandona soția, ai pleca fără să-i spui nimic?
Spune-mi. Aș vrea să știu. Ce-ai face?
Datoria.
Atunci, datoria să fie.
Unde e soțul meu? Unde este? Jerome al meu?
- Și de ce suntem liberi? - El nu e aici.
- A plecat acasă. - Acasă?
În Franța. I s-a permis să se întoarcă, dar numai dacă este singur.
- A fost de acord cu termenii. - Minți.
- Ce i-ai făcut? Dacă l-ai rănit... - N-am făcut nimic.
- Să te ia naiba. Jerome! Jerome! - Calmează-te.
Nu m-ar părăsi. Nu. Mă iubește.
Chiar atât de naivă ești?
Acesta este război. Mii și mii de oameni își riscă viața.
Un tiran distruge Europa.
Crezi sincer că ceea ce simți în inima ta se compară cu asta?
Când ne vom întoarce în Anglia, în ape neutre,
vei fi trimisă pe Liberty
care te va duce în America.
Sper să te ucidă francezii, domnule.
Șansele sunt cu siguranță în favoarea lor. Poate că mâine vor reuși.
Niciun Bonaparte la bord?
Durerea mea de cap a mai trecut și a venit și o zăpadă frumoasă.
- Lucrurile se înseninează, dl. Prowse. - Nu e nimic frumos la zăpada pe mare.
Vom profita de ceață, dl. Prowse. Dacă nu de zăpadă.
Eu și dl. Bush mergem din nou la țărm, deci vasul e din nou al tău.
Dar grăbiți-vă, domnule. Nu putem ști cât durează ceața.
Sa fii sigur că nu intenționez să vă părăsesc mai mult decât am nevoie.
Haideți! Haideți odată, ticăloșilor!
Hadeți!
Dacă vasul acela nu e gata să navigheze până mâine la prânz,
vă fac pe toți să înotați!
Nu-i de mirare că vă războiți încă...
Asta trebuie să fi văzut dl. Bracegirdle.
Nu înțeleg.
Și acesta este motivul pentru tunurile din fermă.
Fregatele, domnule Bush. Vezi cât de sus stau în apă?
Plutesc de parcă ar avea tunurile scoase.
Grăbiți-vă!
Câți oameni ar încăpea în cala de 40 de tunuri a unei corăbii goale?
1.000, poate? Înghesuiți bine.
Trei corăbii, 3.000 de oameni.
Francezi bine antrenați sub ordinele unui revoluționar irlandez împătimit.
Acele fregate nu sunt pentru luptă, dl. Bush. Transportă trupele.
Și după cum arată lucrurile, sunt gata de plecare.
În Brest, 200.000 de francezi așteaptă să invadeze Anglia.
- Iar flota noastră stă și așteaptă. - Lăsând ușa din spate nepăzită.
Invazia Irlandei, domnule Bush.
Cu destui oameni să facă tulburările din 1798 să pară o încăierare în tavernă.
- Întâi ia Irlanda, apoi Anglia. - Vom naviga cu Hotspur
destul de aproape să-i mirosim, ca un terier la gaura șobolanului.
- Afurisiți de mari șobolani, domnule. - Afurisit de fioros terier.
Abia putem vedea de la un capăt la altul al corăbiei.
- S-o scot în larg? - Nu, dl. Prowse, din contră.
- Vom intra în brațul navigabil. - Pietrele sunt ascuțite ca lamele.
Și locurile puțin adânci sunt ca mlaștina. Vom eșua precum Grasshopper.
- Nu dacă suntem atenți. - Și norocoși.
- Avem nevoie de un om bun la sondă. - Așteptăm, domnule.
Foarte bine, dl. Orrock. Matthews, eliberează tunurile
și pune oamenii să facă liniște sau vor răspunde pentru asta.
Navigăm doar cu gabierul mare, dl. Prowse.
Ridicați vela gabier!
- Semnul la 5. - Liniște.
- Scuze. - Semnul la 5.
Atât cât vrea, dl. Prowse.
- Prima încearcă să plece. - Ca și cum am pescui pește într-un butoi.
Noi vom fi peștele dacă nu găsim repede canalul.
Ai dreptate, dl. Prowse.
- Încearcă două carturi la dreapta. - Două carturi la dreapta.
Dl. Matthews, fii pregătit cu tunurile de la babord.
Trei și trei sferturi.
- Ne afundăm repede, domnule. - Las-o liberă, dl. Prowse.
- Adâncime șase. - Șase.
E mai bine, domnule.
Unde ai spune că sunt lămpile lor?
- Chiar deasupra catargului. - Fă trei perechi la fel,
dar ține-le acoperite până dau semnal.
Vreau să-i înșelăm.
Dacă avem aceleași lumini, vor crede că suntem din flota lor.
- Foarte isteț, domnule. - Mulțumesc, dl. Prowse.
- În sfârșit un compliment. - Ascultați.
Pregătește lămpile, dl. Bush.
Nu mai ating fundul.
Nu se simte fundul.
Nu e singura noastră grijă. Vreau să urci acolo.
Vreau să pui lămpile.
Nu atingem fundul.
Am auzit. Plin și strâns, dl. Prowse.
Cât de aproape s-o duc, domnule?
- Cât de aproape poți? - Cât doriți.
Atunci fă-o să nu pot vedea apa dintre noi.
Stați lângă tunuri.
Scoate tunul.
În liniște!
Lămpile sunt la babord. Două perechi.
Domnule Bush. Haide să-i păcălim.
- Ce dracului se petrece... - Foc!
Drăcia dracului...
Trageți în blestemata aia de corabie sau trag eu în voi!
Ia o funie. Mișcă.
- Încă vin, domnule. - Panoul s-a prăbușit, domnule.
Du-te în cală și asigură tunul!
Domnule Prowse. Cât de aproape poți de celelalte corăbii.
Rezistă, omule. Te scoatem noi de acolo.
- Celelalte două fregate se întorc. - Ne-au ghicit.
Haide, omule.
Trebuie să le terminăm. Dacă ajung în larg, nu avem nicio speranță.
Nu e nevoie, dl. Prowse. Privește.
Doi, trei... trage!
- Ieși! Repede! - Nu pot!
Ascultați.
Au lovit fundul, domnule.
Și unii pe alții.
Am avut partea mea de prizonieri la bordul acestui vas,
așa că dacă vrei să mori martir...
Aș vrea. Și bucuros, Hornblower.
Dar nu de mâna ta nenorocită.
- Mi-ar frânge inima. - Inima ta, Wolfe?
Și unde poate fi găsită?
Te admir, Hornblower, pe cuvânt.
Dar disprețuiesc și urăsc fiecare afurisit de lucru pe care-l reprezinți.
Crăciun fericit, domnule.
Da, este. Mulțumesc.
La fel și ție, domnule Bush.
Matthews m-a întrebat de ce el și Styles s-au chinuit să-l salveze pe Doughty
să nu-i cadă tunul în cap, unde ar fi avut o moarte rapidă și curată,
că să atârne de capătul funiei?
- Ce le-ai spus, William? - Onoare, camaraderie, datorie.
- Și a înțeles? - Tu înțelegi?
Liberty! Salutare!
Pușcași, așteptați afară.
Frumos nume pentru o corabie.
"Libertate".
Navighează către America.
Nu poate fi la mai mult de 100 de iarzi.
Nu-mi amintesc de ce am vrut să vii aici, Doughty.
O să-mi amintesc, sunt sigur.
Intră.
Barca e pregătită pentru doamna. Ați cerut să fiți informat.
Da, uitasem. Mulțumesc.
Ești un steward bun, Doughty.
Gătești... și înoți.
O zi bună.
Vă mulțumesc, domnule.
Ești un afurisit fără inimă, domnule Hornblower.
Când te-am cunoscut, am crezut că ești erou. M-am înșelat.
Doamnă, dacă soțul te iubește, te va urma.
O va face până la urmă.
Nu-mi vorbi despre iubire. Nu știi nimic despre ea.
O compătimesc pe soția ta.
Om la apă.
Și eu o compătimesc.
Dar eu sunt bărbatul cu care s-a căsătorit.
E Doughty.
La naiba, trebuie să fi trecut prin fereastră. Nu mai trage, omule.
Acela e un vas neutru.
Sunt un prost, domnule Bush.
Doughty e un om bun.
Și un bucătar bun.
Te rog să-l accepți ca scuze pentru...
...că am fost un afurisit fără inimă.
O voi face, domnule Hornblower.
Soțul nu-și va mai revedea soția.
Trimisul lui Bonaparte se îndreaptă spre Vatican,
cerând ca mariajul lor să fie anulat.
Francezi sălbatici!
Fata a făcut bine c-a scăpat de el.
La fel cum și noi am scăpat de infractorul acela, Doughty.
Se pare că s-a încheiat cu bine.
Serviciul diplomatic e recunoscător, căpitane Hornblower.
Munca ta pentru noi a fost exemplară.
Sunt convins că aveți multe de discutat, domnilor.
A fost o plăcere. Sir Edward, căpitane Hornblower.
Ziua bună.
Hornblower?
Dl. Etheridge pare să creadă că avem ceva de discutat.
Plec. Cobor steagul.
- Vă retrageți? - Nu, nu mă retrag.
Sunt promovat.
Dar asta înseamnă să las în urmă toți oamenii care m-au servit atât de bine.
Sunt vești bune, domnule.
- Dar eu tot regret. - Încep să regret și eu.
Oricum, hai să fim veseli.
- Nu înseamnă nimic pentru tine? - Nu, domnule. Doar ceea ce am spus.
Că a fost o onoare să servesc sub comanda dumneavoastră.
- Nimic altceva? - Nu, domnule.
Nu-ți amintești ultimul privilegiu
acordat ca și comandant suprem?
Nu, domnule.
Ba da. Începe să ți se arate.
Mi se permit trei promovări.
De la ofițer cadet la locotenent, de la locotenent la comandant,
de la comandant la post-căpitan.
Oamenii mei m-au servit remarcabil.
- Pot să sugerez... - Nu, nu, Hornblower.
La tine mă refeream, la naiba.
Da, te promovez post-căpitan.
Bineînțeles, mă gândesc la binele marinei.
Tu ești cea mai bună alegere pe care puteam s-o fac.
Știu că sunt vremuri afurisite să fii căpitan în acest război detestabil,
dar tu vezi lucruri pe care alții nu le văd.
Un singur lucru nu pui la îndoială și anume datoria ta către rege.
Sper că într-o zi, Hornblower, vei lupta pentru ceva mai important decât Anglia.
Ce este mai important decât Anglia?
Pentru un An Nou fericit și prosper.
Trebuie să toastezi, Horrie.
Desigur. Scuze.
Pentru... familia noastră.
Sunt conștient că n-am fost...
ei bine... anul acesta voi
încerca să fiu un soț mai bun... și un fiu mai bun.
- Ai fost erou. - Și răsplătit pentru asta.
Eu trebuie să-mi cer scuze
pentru că te-am întrebat despre viața pe mare.
Știu de ce nu-mi spui. Pentru că m-ar supăra.
Și eu îți ascund anumite lucruri.
Da?
Când mă tem pentru viața ta,
nu sunt în întregime egoistă.
Nu sunt singura pe care ai lăsa-o în urmă.
Nu la mine se referă. Eu ce contez?
Horrie...
vei fi tată.
Subtitrarea BlackAmber/SubTeam pentru www.subs.ro