TICĂLOȘI FĂRĂ GLORIE
Traducerea și adaptarea: Danineji_genius & Felixuca Nifty Subtitles Team (c) www.niftyteam.ro
FURTUL ESTE O OPȚIUNE.
NOI OPTĂM SĂ NE DEZICEM DE EL ȘI SĂ ÎNTOARCEM ȘI OBRAZUL STÂNG.
VOI CE CALE VEȚI URMA?
CAPITOLUL UNU "ODATĂ..."
"CÂND FRANȚA ERA OCUPATĂ DE CĂTRE NAZIȘTI"
Tată.
Întoarce-te înăuntru și închide ușa.
Julie, ia-mi niște apă de la pompă ca să mă spăl,
apoi du-te înăuntru cu surorile tale.
Gata, tată.
Mulțumesc, dragă, acum du-te înăuntru și ai grijă de surorile tale.
Nu fugi.
Aceasta e proprietatea lui Perrier LaPadite?
Da, dle colonel.
Herman, până ce nu te voi chema, vreau să fiu lăsat în singur.
Cum doriți, dle colonel.
Asta e proprietatea lui Perrier LaPadite?
Eu sunt Perrier LaPadite.
Este o plăcere să vă cunosc, dle LaPadite,
sunt colonelul Hans Landa din trupele S.S.
Cu ce vă pot ajuta?
Speram că m-ați putea invita în casa dvs. și să avem o discuție.
Desigur. Vă rog, chiar.
Colonel Landa, aceasta este familia mea.
Colonel Hans Landa din trupele S.S., dră, la ordinele dvs.
Dle LaPadite, zvonurile pe care le-am auzit
în sat despre familia dvs. sunt toate adevărate.
Dle LaPadite, fiicele dv. sunt una mai frumoasă decât cealaltă.
Mulțumesc. Vă rog să luați loc.
Charlotte, ești drăguță să-i aduci colonelului niște vin?
Mulțumesc frumos, dle LaPadite, dar fără vin.
Aceasta fiind o fermă de produse lactate, bănuiesc că aveți lapte, nu?
- Da. - Atunci prefer lapte.
Foarte bine.
Julie, închide geamul, te rog.
Mulțumesc.
Dle, familiei dvs. și vacilor vă spun felicitări.
Mulțumesc.
- Vă rog, alăturați-vă mie la masa dvs. - În regulă.
Dle LaPadite, având în vedere despre ce trebuie să vorbim
ar fi mai bine să discutăm între patru ochi.
Veți observa, mi-am lăsat oamenii afară,
dacă nu le-ar supăra, puteți să le cereți drăguțelor doamne să meargă afară?
Aveți dreptate. Charlotte, le poți duce pe fete afară?
Colonelul și cu mine trebuie să vorbim ceva.
Dle LaPadite, regret să vă informez
că am ajuns la capătul cunoștințelor de franceză.
Să continuăm s-o vorbim atât de inadecvat,
n-ar ajuta decât la a mă face de rușine.
Oricum, mi s-a spus că vorbiți engleza foarte bine, nu?
Da.
Ei bine, se întâmplă ca și eu să o știu. Asta e casa dvs.,
vă cer permisiunea de a vorbi în engleză de-acum, pentru restul conversației.
Bineînțeles.
Ei bine, vă cunosc foarte bine pe dv., și pe familia dvs.
Nu am cum să știu dacă aveți idee despre cine sunt eu.
- Știți de existența mea? - Da.
Atunci e bine. Știți de treaba care mi s-a ordonat s-o îndeplinesc în Franța?
Da.
Vă rog, spuneți-mi ce-ați auzit.
Am auzit că Führer-ul v-a dat sarcina să scăpați de toți evreii rămași în Franța
care ori se ascund, ori care se dau de altă origine.
Nici măcar Führer-ul n-o putea spune mai bine.
Dar motivul vizitei dvs., oricât de plăcută ar fi, îmi scapă.
Germanii au căutat în casa mea evrei ascunși acum nouă luni
și n-au găsit nimic.
Știu asta, am citit raportul acestei zone.
Dar ca orice proiect, când se află sub o nouă conducere,
întotdeauna există puțin efort dublu.
Majoritatea fiind o pierdere totală de timp,
dar trebuie făcut, cu toate acestea.
Am doar câteva întrebări, dle LaPadite.
Dacă îmi puteți răspunde,
departamentul meu poate închide dosarul familiei dvs.
Acum, înainte de ocupație au fost patru familii de evrei în această zonă,
toți fermieri care se ocupă cu lactate ca dv.
Dolerac, Rollin, Loveitt și Dreyfus, am dreptate?
Din câte știu, acestea erau familiile de evrei printre fermierii văcari.
Dle colonel, vă deranjează dacă fumez din pipă?
Vă rog, dle LaPadite, este casa dvs., faceți-vă comod.
După aceste hârtii, toate familiile de evrei din această zonă
au fost consemnate, în afară... de familia Dreyfus.
Cândva pe la sfârșitul anului trecut se pare că au dispărut.
Ceea ce mă duce la concluzia că ori au reușit să fugă
sau cineva a avut mare succes în a-i ascunde.
Ce ați auzit despre familia Dreyfus, dle LaPadite?
- Doar zvonuri... - Îmi plac zvonurile!
Faptele pot fi atât de înșelătoare, pe când zvonurile, adevărate sau false,
de obicei dezvăluie lucruri.
Deci, dle LaPadite, ce zvonuri ați auzit despre familia Dreyfus?
Din nou, acesta este doar un zvon...
dar am auzit că familia Dreyfus s-a îndreptat către Spania.
Deci ați auzit zvonuri cum c-ar fi fugit?
"Oui"... Vreau să spun... da.
Niciodată n-am cunoscut familia Dreyfus.
Ați dori să-mi confirmați
membrii exacți ai gospodăriei și numele lor?
Erau cinci.
Tatăl, Jacob...
soția, Miram,
fratele ei, Bob...
- Câți ani are Bob? - Treizeci, treizeci și unu.
- Continuați. - Și copiii... Amos... și Shosanna.
Vârstele copiilor?
Amos avea 9 sau 10 ani, cred.
- Și Shosanna? - Și Shosanna avea 18 sau 19,
nu sunt foarte sigur.
Ei bine, cred că asta ar trebui să fie destul.
Oricum, înainte să plec, pot să servesc încă un pahar din laptele dvs. delicios?
Dar desigur.
Dle LaPadite, știți porecla pe care mi-au dat-o oamenii din Franța?
- Nu mă interesează astfel de lucruri. - Dar știți cum îmi spun?
- Da, știu. - Ce știți?
- Că vă numesc "Vânătorul de evrei". - Exact!
Acum vă înțeleg tulburarea atunci când repet.
Heydrich, aparent, urăște porecla pe care bunii oameni din Praga i-au dat-o.
De fapt, de ce-ar urî numele, "Spânzurătorul",
pe mine mă uimește.
Se pare că a făcut tot ce i-a stat în putere ca să-l merite.
Dar eu, pe de altă parte, îmi iubesc titlul neoficial,
tocmai pentru că l-am câștigat.
Trăsătura care mă face un vânător de evrei atât de eficace este
că, spre deosebire de majoritatea soldaților germani,
pot gândi că un evreu.
Când ei pot doar gândi ca niște nemți,
sau, mai precis, ca niște soldați germani.
Dacă este să determinăm ce trăsătură au în comun germanii
cu un animal, ar fi viclenia și instinctul de prădător al unui vultur.
Dar dacă este să determinăm trăsătura comună a evreilor cu un animal,
ar fi cea a unui șobolan.
Propaganda Führer-ului și a lui Goebbels a spus cam același lucru.
Punctul în care concluziile noastre diferă
este că eu nu consider comparația o insultă.
Gândiți-vă pentru un moment la lumea în care trăiește un șobolan.
Este o lume ostilă, într-adevăr.
Dacă un șobolan ar fi fugit direct pe ușa din față chiar acum,
l-ați întâmpina cu ostilitate?
Cred că da.
V-a făcut vreodată un șobolan ceva ca să creeze această dușmănie
pe care o simțiți față de el?
Șobolanii împrăștie boli, mușcă oameni...
Șobolanii au fost cauza ciumei bubonice, dar asta a fost acum ceva timp.
Eu vă spun că orice boală pe care un șobolan o poate răspândi,
o poate purta și o veveriță.
- Sunteți de acord? - Așa e.
Și, totuși, presupun că nu simțiți aceeași dușmănie
pentru veverițe ca în cazul șobolanilor, nu?
- Nu. - Și totuși ambele sunt rozătoare, nu?
Și, exceptând coada, chiar arată asemănător, nu?
- Este un gând interesant, dle colonel. - Oricât de interesant o fi gândul,
nu schimbă cu nimic felul în care simțiți.
Dacă un șobolan ar intra aici, cât eu vorbesc,
i-ați oferi un strop din laptele dvs. delicios?
- Probabil că nu. - Exact. Nu vă plac.
Nu știți cu adevărat de ce nu vă plac.
Tot ceea ce știți este că îi găsiți respingători.
Un soldat german conduce ca atare o percheziție a unei case
suspectată de ascunderea evreilor.
Unde se uită vulturul? Se uită în grajd, se uită în pod, se uită la subsol...
se uită peste tot unde s-ar ascunde el.
Dar sunt multe locuri la care vulturii nu s-ar putea gândi niciodată.
Oricum, motivul pentru care Führer-ul m-a adus din munții Alpi din Austria
și m-a trimis în țara vacilor, Franța, astăzi, e că eu mă pot gândi.
Pentru că știu de ce fapte imense sunt ființele umane capabile
odată ce abandonează demnitatea. Pot să fumez și eu din pipă?
Vă rog, dle colonel, simțiți-vă ca acasă.
Slujba mea îmi cere neapărat
ca oamenii mei să intre în casa dvs.
și să facă o căutare îndelungată,
înainte să pot tăia oficial numele familiei dvs. de pe lista mea.
Și dacă sunt de descoperit lucruri în neregulă, vă asigur, așa se va întâmpla.
Asta numai dacă n-aveți ceva să-mi spuneți,
care va face o percheziție inutilă.
Aș putea adăuga faptul că orice fel de informații care mă ajută
să-mi îndeplinesc datoria mai ușor, nu vor fi pedepsite.
De fapt, e chiar pe dos, vor fi recompensate.
Și acea recompensă va fi că familia dvs. va înceta să fie hărțuită în orice fel
de către armata germană în timpul ocupării complete a țării voastre.
Ascundeți inamici ai statului, nu?
Da.
Îi ascundeți dedesubtul scândurilor de pe podea, nu?
Da.
Arătați-mi zona în care se ascund.
Din moment ce n-am auzit niciun zgomot, și din moment ce ascultau,
presupun că nu vorbesc engleza, nu?
Așa e.
Voi trece la franceză acum, și vreau ca dv. să-mi urmați mascarada... înțeles?
Da.
Dle LaPadite, vă mulțumesc pentru laptele oferit și pentru ospitalitate.
Cred că treaba noastră aici s-a încheiat.
Dnă LaPadite,
vă mulțumesc pentru timpul acordat,
nu vă vom mai deranja familia de acum.
Deci, dnă și dle LaPadite, îmi iau adio de la voi.
Este fata.
Până ce ne reîntâlnim!
La revedere, Shosanna!
CAPITOLUL DOI "TICĂLOȘI FĂRĂ GLORIE"
Atențiune!
Numele meu este locotenent Aldo Raine și formez o echipă specială.
Și am nevoie de opt soldați. Opt soldați, evrei, americani.
S-ar putea să fi auzit de zvonurile cum că flota va debarca în curând.
Ei bine, noi o să plecăm puțin mai devreme.
O să fim lăsați în Franța, îmbrăcați ca civili.
Și odată ce-o să fim pe teritoriul inamicului,
ca o armată de gherilă luptând camuflată,
o să facem un singur lucru, o să omorâm naziști.
Acum, nu știu ce ziceți voi. Dar eu sunt al naibii de sigur
că nu am venit din munții Smoky să traversez 5 mii de mile marine,
să bat drumul prin jumătate din insula Sicilia
și apoi să sar dintr-un avion
ca să le predau lecții de umanitate naziștilor.
Naziștii n-au pic de umanitate-n ei.
Infanteriștii sunt niște maniaci ucigași în masă care urăsc evreii
și trebuie să fie distruși.
De asta orice ticălos pe care-l găsim purtând uniformă de nazist o să moară.
Sunt urmașul direct al munteanului Jim Bridger.
Asta-nseamnă c-aștept puțină violență de la voi.
Și planul nostru de luptă va consta într-o defensivă apașă.
O să fim cruzi cu nemții,
și prin cruzimea noastră, o să știe cine suntem.
O să găsească dovada cruzimii noastre,
în trupurile spintecate, dezmembrate și desfigurate ale fraților lor
pe care o să le lăsăm în urma noastră. Și nemții n-o să poată să
nu-și imagineze cruzimea pe care frații lor au îndurat-o în mâinile noastre,
sub tălpile pantofilor noștri și prin lama cuțitelor noastre.
Și nemții o să fie scârbiți de noi. Nemții o să vorbească despre noi.
Nemții o să se teamă de noi.
Și când nemții o să închidă ochii noaptea,
când o să fie torturați de subconștientul lor pentru răul pe care l-au făcut,
o s-o facă fiind chinuiți de gânduri despre noi.
- Sună bine? - Da, dle!
Asta-mi place să aud.
Dar am un avertisment pentru toți războinicii în devenire de-aici.
Când vă alăturați comandamentului meu, aveți și o datorie.
O datorie către mine, personal.
Fiecare om sub comanda mea îmi datorează o sută de scalpuri de naziști.
Și-mi vreau scalpurile.
Și toți o să-mi aduceți o sută de scalpuri de naziști,
luate de pe capetele a o sută de naziști morți... sau o să muriți încercând.
Nu, nu, nu! Am auzit zvonurile eu însumi!
Soldați din Al Treilea Reich care au îngenunchiat lumea,
acum ciugulesc și cloncănesc ca niște găini.
Cunoști cel mai recent zvon pe care l-au răspândit, în delirul lor indus de frică?
Cel care-mi lovește băieții cu o bâtă!
Cel pe care-l numesc "Evreul Urs"... este un golem.
Führer-ul meu, acestea sunt doar bârfe ale soldaților,
nimeni nu crede că Evreul Urs este un golem.
De ce nu? Se pare că pot evita captura ca niște monștri.
Se pare că pot apărea și dispărea când doresc.
Vrei să dovedești că sunt făcuți din carne și din sânge?
Atunci adu-i la mine!
Îi voi atârna dezbrăcați, de glezne, de pe turnul Eiffel!
Și apoi le voi arunca trupurile în canale,
ca șobolanii din Paris să aibă un festin!
Kliest!
Da, Führer-ul meu.
Am un ordin care vreau să le fie dat tuturor soldaților germani
care staționează în Franța.
Evreul degenerat cunoscut și ca Evreul Urs,
de acum înainte, nu vreau să mai fie numit niciodată "Evreul Urs".
Da, Führer-ul meu. Mai doriți să-l vedeți pe soldatul Butz?
Cine și ce este un soldat Butz?
Este soldatul pe care ați vrut să-l vedeți personal.
Echipa lui a fost atacată prin ambuscadă de evreii locotenentului Raine.
A fost singurul supraviețuitor.
Într-adevăr, doresc să-l văd, mulțumesc că mi-ai reamintit.
Trimite-l înăuntru.
Werner Rachtman și cu mine am fost singurii rămași în viață după ambuscadă.
În timp ce un om ne păzea, ceilalți luau părul.
Hirschberg, trimite-l pe sergentul ăla nemțălău aici.
Tu! Du-te!
- Sergent Werner Rachtman. - Lt. Aldo Raine, încântat să te cunosc.
- Știi ce înseamnă să stai jos, Werner? - Da.
Atunci stai jos.
Cum stai cu engleza, Werner?
Pentru că, dacă-i nevoie, avem câțiva oameni care pot să traducă.
Ăla e Wicki, evreu austriac, a fugit din München când se încingea treaba.
A devenit american, a fost recrutat
și s-a întors să vă dea tuturor ce meritați.
Și încă unul, pe care s-ar putea să-l cunoști, sergent Hugo Stiglitz.
Ai auzit de el?
Toată lumea din armata germană a auzit de Hugo Stiglitz.
HUGO STIGLITZ
TRĂDĂTOR INFAM - HUGO STIGLITZ A OMORÂT 13 OFIȚERI GESTAPO
Motivul celebrității lui Hugo Stiglitz printre soldații germani este simplu.
În timp ce germanii înrolau oameni, el a omorât 13 ofițeri Gestapo.
În loc să-l trimită în fața plutonului de execuție,
Înaltul Comandament a decis să-l trimită înapoi la Berlin,
ca să fie dat ca exemplu.
Nu-i nevoie să mai spun că odată ce Ticăloșii au auzit de el,
niciodată n-a mai ajuns acolo.
Der Stürmer
Sergent Hugo Stiglitz?
Sunt lt. Aldo Raine și ăștia-s Ticăloșii mei. Ai auzit de noi?
Vrem doar să spunem că vă admirăm munca.
Când vine vorba de omorât naziști,
cred c-ați dat dovadă de-un mare talent,
și mă mândresc că am ochiul format pentru felul ăla de talent.
Dar statutul dvs. de criminal de naziști e încă la nivelul "amator".
Cu toții am venit aici să vedem dacă vreți să treceți la profesioniști.
- Werner, presupun că știi cine suntem. - Tu ești Aldo Apașul.
Ei bine, Werner, dac-ai auzit de noi, probabil știi că nu luăm prizonieri.
Noi omorâm naziștii. Și, vere, treaba asta bubuie.
Da!
Asta ne lasă două căi s-o rezolvăm.
Ori să te omorâm, ori să te lăsăm să pleci.
Dac-o să ieși sau nu din situația asta în viață depinde numai de tine.
La capătul drumului e o livadă.
În afară de voi,
știm că mai e o patrulă de nemțălăi învârtindu-se pe-aici pe undeva.
Dacă patrula aia ar fi avut vreun trăgător de profesie, livada aia
ar fi un deliciu nenorocit plin de lunetiști.
Dacă mai vrei vreodată să mănânci un sandviș cu cârnați,
trebuie să-mi arăți pe harta asta unde se află,
trebuie să-mi spui câți sunt și trebuie să-mi spui ce fel de artilerie au cu ei.
Doar nu te aștepți ca eu să divulg informații care ar pune
viețile germanilor în pericol.
Ei bine, Werner, aici te înșeli. Pentru că exact la asta mă aștept.
Trebuie să știu despre ascunzătorile germanilor în copaci.
Și trebuie să-mi spui. Și trebuie să-mi spui chiar acum.
Acum ridică-ți degetul, arătă cu el pe hartă unde se desfășoară detașamentele,
câte vin și ce jucării au adus.
Cu respect, refuz, dle.
- Auzi asta? - Da.
Ăla e sergentul Donny Donowitz.
Dar poate că-l cunoști mai bine după porecla lui,
Evreul Urs.
Dac-ai auzit de Aldo Apașul, trebuie să fi auzit de Evreul Urs.
- Am auzit de Evreul Urs. - Ce ai auzit?
Îi nimicește pe soldații germani cu o bâtă.
Le zdrobește creierul cu o bâtă de baseball, asta face el.
Werner, o să te-ntreb pentru ultima oară, și dacă încă o să mă "refuzi cu respect",
îl voi chema pe Evreul Urs până aici și el își va lua bâta lui mare
și o să te rupă-n bătaie cu ea până când mori.
Acum ridică-ți degetul pe care ți-l lingi după șnițel vienez
și arată cu el pe această hartă ceea ce vreau eu să știu.
Du-te naibii împreună cu câinii tăi evrei.
De fapt, Werner, suntem cu toții încântați c-ai spus asta.
De fapt, când îl vedem pe Donny snopindu-i pe naziști până la moarte
ne simțim de parcă am merge la film. Donny!
Da?
Avem un neamț aici care vrea să moară pentru patria sa. Fă-i pe plac.
- Ai primit aia pentru c-ai omorât evrei? - Pentru curaj.
Da!
Donny!
Cam pe-acum, aș fi făcut în pantaloni dacă eram în locul vostru.
Extraordinarul Teddy Williams o scoate din teren!
Toată lumea e în picioare, haideți!
Campionul, a trimis mingea până-n stradă!
Tu!
La naiba, Hirschberg! Donny, adu-l pe celălalt aici... în viață.
Ridică-te naibii! Mișcă-te! E rândul tău!
Două lovituri și te-am răpus!
- Engleză? - Nein.
Wicki!
- Întreabă-l dacă vrea să trăiască. - Vrei să trăiești?
Da, dle.
Spune-i să arate cu degetul pe harta asta unde sunt nemții.
Arătă cu degetul pe harta asta poziția nemților.
- Întreabă-l câți nemți sunt. - Câți nemți sunt?
- Un detașament de 12 oameni. - Un detașament de vreo 12.
- Ce fel de artilerie? - Ce fel de artilerie?
Au o mitralieră îngropată aici, către nord.
Cum ai supraviețuit acestui chin?
Mi-au dat drumul.
Acum, când o să raportezi ce s-a-ntâmplat aici,
nu le poți spune că ne-ai spus ce ne-ai spus. O să te-mpuște.
Dar vor vrea să știe de ce ești atât de special încât te-am lăsat să trăiești?
Așa că spune-le că te-am lăsat să trăiești ca să poți împrăștia vestea prin
rândul oamenilor ce-o să se-ntâmple cu fiecare nazist pe care-l găsim.
Nu trebuie să spui nimănui nimic! Niciun cuvânt sau detaliu!
Detașamentul tău a fost prins, și tu ai scăpat. Nimic altceva.
Da, Führer-ul meu.
Te-au însemnat cum au făcut cu ceilalți supraviețuitori?
Da, Führer-ul meu.
Și să spunem c-o să supraviețuiești războiului.
Ce-o să faci când o s-ajungi acasă?
Să spunem c-o să supraviețuiești războiului.
Ce-o să faci când o să ajungi acasă?
Îmi voi îmbrățișa mama cum n-am mai făcut-o niciodată.
O să-și îmbrățișeze mama.
Ei bine, ești un băiețel foarte cuminte. Întreabă-l dac-o să-și dea uniforma jos.
O să-ți dai jos uniforma?
Nu numai că o voi da jos, intenționez să o și ard!
O s-o ardă.
Da, asta am crezut. Nu ne place asta.
Vezi tu, ne place să-i vedem pe naziști în uniformă.
În felul ăsta îi putem depista, exact așa.
Ne place să-i vedem pe naziști în uniformă.
În felul ăsta îi putem identifica exact așa.
Dar dacă-ți dai jos uniforma, nimeni nu va ști c-ai fost vreodată un nazist.
Și asta nu ne convine.
Dar dacă-ți dai jos uniforma, nimeni nu va ști c-ai fost nazist.
Și asta nu ne convine.
Așa c-o să-ți dau ceva pe care n-o să-l poți da jos.
Știi, locotenente, devii destul de bun la asta.
Știi cum să ajungi la Carnegie Hall, nu? Exersează.
CAPITOLUL TREI "O NOAPTE GERMANĂ ÎN PARIS"
1944, PARIS
CINEMATOGRAF
"Iadul alb de la Piz Palü"
LENI RIEFENSTAHL
SHOSANNA DREYFUS: CU 4 ANI DUPĂ UCIDEREA FAMILIEI EI
- Ce începe mâine? - Un festival Max Linder.
Întotdeauna l-am preferat pe Linder în loc de Chaplin.
Doar că Linder niciodată n-a făcut un film atât de bun ca "Piciul".
Momentul urmăririi Piciului... e superb.
Îmi place foarte mult cinematograful tău.
- Mulțumesc. - Este al tău?
- Dacă îmi aparține? - Da.
Cum se poate ca o fată tânără ca tine să aibă un cinema?
Mătușa mea mi l-a lăsat.
Mulțumesc pentru că organizezi o "seară germană".
- Nu am de ales, dar, cu plăcere. - Atunci ai mulțumirile mele.
Iubesc filmele lui Riefenstahl despre munți, în special "Piz Palu".
Este o plăcere să văd o fată care este o admiratoare a lui Riefenstahl.
"Admiratoare" nu e cuvântul potrivit pe care l-aș folosi pentru a-mi descrie
sentimentele față de dra Riefenstahl.
Dar îl admiri pe regizorul Pabst, nu? De asta i-ai adăugat numele pe listă.
Sunt franțuzoaică. Îi respectăm pe regizorii din țara noastră.
Inclusiv pe cei germani.
Inclusiv pe cei germani. Mulțumesc pentru ajutor, soldat. Adio.
- N-ai terminat? - Voi termina dimineață.
- Pot să întreb cum te numești? - Dorești să-mi vezi actele?
Emmanuelle Mimieux. E un nume foarte frumos.
Mulțumesc. Ai terminat cu actele?
Domnișoară, să mă prezint. Numele meu este Fredrick Zoller.
A fost o plăcere să comunic cu o altă persoană cinefilă. Vise dulci, dră.
La revedere.
Bună ziua, dră.
- Pot să mă alătur dvs.? - Uite ce, Fredrick...
- Vă amintiți numele meu? - Da...
Uite ce, pari un tip destul de simpatic.
Mulțumesc.
Cu plăcere. N-o lua în nume de rău, dar vreau să nu mă mai bați la cap.
Îmi cer scuze, dră, nu încercam să fiu o bătaie de cap.
- Încercam doar să fiu prietenos. - Nu vreau să fiu prietenă cu tine.
- De ce nu? - Nu face pe prostul. Știi de ce.
- Valorez mai mult decât o uniformă. - Nu și pentru mine.
Dacă ești atât de disperat după o iubită franceză,
îți recomand să încerci în Vichy.
Cred...
- Ești Fredrick Zoller? - Da, eu sunt.
Permite-mi să te felicit, e o mare onoare, o mare onoare.
- Onoare e de partea mea... - Wolfgang, Wolfgang.
Wolfgang.
- Heil Hitler. - Heil Hitler.
- Cine ești? - Credeam că valorez doar cât o uniformă.
Nu ești un simplu soldat german, ești cumva fiul cuiva?
Majoritatea soldaților germani sunt fiii cuiva.
Prietena mea vrea să-ți ceară autograful.
Ce noroc să pui mâna pe un adevărat erou de război german așa de curajos!
Nu, nu, nu. Dra nu e iubita mea.
Poți să scrii: "Cu dragoste, Babette"?
- Heil Hitler. - Heil Hitler.
La revedere.
Deci ești un erou de război? Ce-ai făcut?
Eram singur într-o clopotniță, într-un oraș fortificat.
Eram doar eu, vreo o mie de încărcături de muniție, într-un cuib de pasăre,
împotriva a 300 de soldați inamici.
Ce-i un cuib de pasăre?
Un cuib de pasăre este ceea ce-ar numi un lunetist o clopotniță.
E o clădire înaltă, care oferă o vedere de 360 de grade.
Un mare avantaj pentru lunetiștii de elită.
Câți soldați ai omorât?
68. În prima zi.
150 a doua.
32, a treia.
În a patra zi, au părăsit orașul.
Bineînțeles că povestea mea de război a avut parte de
multă atenție în Germania, de asta mă recunosc cu toții.
Ei mă numesc "sergentul York" german.
Poate că vor face un film pe baza întâmplărilor tale.
Ei bine, exact asta s-a gândit și Joseph Goebbels.
E numit "Mândria Națiunii". Și ghici ce: au vrut să joc eu însumi,
și-așa am făcut. Joseph crede că filmul ăsta va fi capodopera lui.
Și că voi fi "răzbunarea Germaniei".
"Mândria Națiunii" e despre tine? Ești vedeta din "Mândria Națiunii"?
- Știu, amuzant, nu? - Ei bine, noroc cu premiera ta, soldat.
Sper că totul va merge bine pentru Joseph și pentru tine.
La revedere!
Deci a mers bine. Pe săptămâna viitoare. La revedere.
- Ce mai faci? - Bine.
- Dacă mă cauți, sunt în cabină. - În regulă.
- Dră Mimieux? - Da?
Întreab-o dacă ăsta e cinematograful ei.
- E cinematograful dvs.? - Da.
- Spune-i să coboare.
Coborâți, vă rog.
- Nu înțeleg, ce-am făcut? - Vrea să știe ce-a făcut.
Mișcă-ți fundul în mașină.
Hai.
Doar odraslele sclavilor fac ca Americii să fie competitivă la atletism.
Aurul olimpic american poate fi măsurat în transpirația negrilor.
JOSEPH GOEBBELS A DOUA PERSOANĂ IMPORTANTĂ PENTRU HITLER
E bine c-ai venit. Nu eram sigur dacă îmi vei accepta invitația.
- Invitația? - Aceasta e dra în cauză, Fredrick?
Da, este, dle Goebbels. Emmanuelle, vreau să cunoști pe cineva.
Emmanuelle Mimieux, aș dori să te prezint ministrului de propagandă,
liderul întregii industrii germane de filme, iar acum că sunt un actor,
șeful meu, dl Joseph Goebbels.
Reputația dvs. e bine-cunoscută, dră Mimieux.
Și, bineînțeles, aceasta e interpreta franceză a dlui Goebbels,
dra Francesca Mondino.
Bună.
Și l-ai cunoscut pe maior.
De fapt, nu m-am prezentat.
Maior Deiter Hellstrom din trupele Gestapo, la ordinele dvs., dră.
Vă rog, permiteți-mi, luați un loc.
Încercați șampania, dră, e destul de bună.
Trebuie să spun, dră, ar trebui să fiu mai degrabă supărat pe dvs.
Ajung în Franța, și doresc să iau prânzul împreună cu vedeta mea...
Nu știam că a devenit spuma Parisului, iar acum
trebuie să-și găsească timp pentru mine.
Nu știam că a devenit spuma Parisului, iar acum
trebuie să-și facă timp pentru mine.
Oamenii așteaptă aliniați ore, zile, ca să mă vadă.
Pentru Führer și pentru soldatul Zoller, aștept.
Și, în final, mi s-a îndeplinit dorința de-a putea vorbi cu tânărul soldat,
iar el își petrece tot prânzul vorbind despre dv. și despre cinematograful dv.
Deci, dră Mimieux, să trecem la afaceri.
Dle Goebbels, n-am înștiințat-o încă.
Dacă nu cumva e o prostovană, sunt sigur că și-a dat seama până acum,
până la urmă, conduce un cinema.
Francesca, spune-i.
Ce încearcă ei să-ți spună, Emmanuelle, este că soldatul Zoller
și-a petrecut ultima oră la prânz încercând să-l convingă pe dl Goebbels
să renunțe la planurile anterioare pentru premiera filmului soldatului Zoller,
și să schimbe locul cu cinematograful tău.
- Poftim? - Am vrut ca eu s-o înștiințez.
- La naiba. Îmi pare rău, soldat. - Care e problema?
Soldatul a vrut s-o înștiințeze pe dră personal.
Prostii. Până ce nu pun câteva întrebări, n-are nimic de înștiințat.
Să se consemneze, n-am fost de acord să se schimbe locul.
Am luat cunoștință.
- Aveți loje? - Da.
- Câte? - Câte?
- Două. - Două.
Ar fi mai bine dacă ar fi mai multe. Câte locuri aveți în sala dvs.?
- 350. - 350.
Cu aproape 400 mai puține decât The Ritz.
Cu aproape 400...
Dar, dle Goebbels, ăsta nu e un lucru atât de rău.
Ați spus chiar dv. că nu vreți să faceți pe plac oricărui
burghez francez fățarnic care ocupă spațiul doar ca să se dea bine.
Având mai puține locuri, evenimentul devine mai exclusiv.
Nu încearcă să umple sala, se bat pentru locuri.
Pe de altă parte, la naiba cu francezii. Asta e o "seară germană",
un eveniment german, o petrecere germană.
Noaptea asta e pentru dv., pentru mine, armata germană,
Înaltul Comandament, familiile și prietenii lor.
Singurii oameni care ar trebui să aibă permisiune să intre
sunt oamenii care se vor simți mișcați de întâmplările de pe ecran.
Văd că ți-ai cizelat talentele de orator.
Se pare c-am creat un monstru.
Un monstru incredibil de insistent.
Când războiul se termină, politica te-așteptă.
Ei bine, soldat,
totuși, e adevărat, sunt dispus să-ți fac pe plac cu orice.
Trebuie să mă uit la un film în cinematograful acestei tinere
înainte să pot spune da sau nu.
Deci, tânără dră, îți vei închide cinematograful diseară,
și vei organiza o proiecție privată pentru mine.
Deci, dră, vei închide cinematograful diseară,
și vei organiza o proiecție privată pentru mine.
Ce filme germane aveți?
Landa, ești aici.
Emmanuelle, acesta e colonel Hans Landa din trupele S.S.,
el va conduce securitatea premierei.
Sunt încântat, domnișoară.
La revedere, Shosanna!
Iar acum trebuie să-l duc pe ministrul Reich-ului, Goebbels,
la următoarea lui întâlnire.
Șoferiță sclavă! Șoferiță franceză sclavă!
De fapt, în calitatea mea de șef al securității
la acest vesel eveniment german,
mă tem că trebuie să schimb o vorbă cu dra Mimieux.
Despre ce?
Sună suspect ca un soldat să pună la îndoială ordinul unui colonel.
Sau sunt doar sensibil?
Nimic n-ar putea fi mai departe de adevăr, dle colonel.
Autoritatea dvs. e mai presus de îndoială.
Dar reputația dvs. spune totul.
Ar trebui ca dra Mimieux sau eu să fim îngrijorați?
Hans, băiatul nu e rău intenționat, e pur și simplu îndrăgostit.
Și are dreptate. Reputația ta spune totul.
Nu e nevoie să vă faceți griji. Fiind șef al securității,
pur și simplu trebuie să port o discuție cu proprietarul posibilei noi locații.
- Ați încercat ștrudelul de-aici? - Nu.
Nu e chiar atât de rău.
Cum de tânărul soldat și cu tine ați ajuns să vă cunoașteți?
Da, două ștrudele, unul pentru mine și unul pentru dră.
Pentru mine, o cană de espresso. Iar pentru dră, un pahar de lapte.
Deci, dră, începeați să explicați...
Da, până acum câteva zile, nu știam nimic de soldatul Zoller,
sau de aventurile lui.
Pentru mine, soldatul era pur și simplu un client al cinematografului meu.
Am vorbit pentru câteva minute, dar...
Dră, permiteți-mi să vă întrerup.
Asta e o simplă formalitate, nu e niciun motiv să vă simțiți agitată.
Îmi cer scuze, am uitat să comand frișca.
Un moment.
Așteptați frișca.
Deci, Emmanuelle... Pot să te numesc Emmanuelle?
Da.
Deci, Emmanuelle, explică-mi cum se întâmplă
ca o tânără ca tine, să ajungă să conducă un cinema.
După tine.
Verdictul?
Cum spuneam, nu e chiar atât de rău.
Deci explicai originea posesiunii cinematografului tău.
Cinematograful le aparținea, de fapt, mătușii și unchiului meu...
- Care e numele lor? - Jean-Pierre și Ada Mimieux.
Unde se află acum?
Unchiul meu a fost omorât în timpul bombardamentelor.
Păcat... Continuă.
Mătușa Ada a murit din cauza febrei primăvara trecută.
Regretabil.
Mi s-a zis că aveți un negru drept angajat, e adevărat?
Da, e un francez. Numele lui e Marcel.
A lucrat cu mătușa și unchiul meu de când au deschis cinematograful.
E singurul care lucrează cu mine.
- Cu ce se ocupă? - E operator.
- E bun de ceva? - Cel mai bun.
De fapt, îmi dau seama de ce e o meserie bună pentru ei.
- Poți opera un proiector? - Desigur că pot.
Cunoscându-l pe ministrul Reich-ului așa cum o fac eu,
sunt destul de sigur că n-ar vrea ca succesul sau eșecul serii lui ilustre
să depindă de dibăcia unui negru.
Deci, dacă se va întâmpla să hotărâm că vom ține acest eveniment
pe proprietatea ta, oricât de talentat ar fi negrul tău,
tu vei opera proiectoarele.
- Acceptabil? - Da.
Țigară? Nu sunt franceze, sunt germane.
Aveam și altceva ce voiam să te întreb,
dar, pe moment, nu-mi pot aminti ce e.
Ei bine, trebuie să nu fi fost important.
Ne vedem diseară.
Trebuie să spun, apreciez modestia acestei săli de cinema.
Cinematograful dv. se respectă cu adevărat, aproape ca o biserică.
Nu spun că n-am putea să aranjăm puțin locul.
De asemenea, vreau să merg la Luvru,
să iau câteva nuduri grecești și să le pun pe coridor.
În Versailles există un candelabru de cristal care atârnă în sala de banchet,
și e extraordinar.
- Emmanuelle, ți-a plăcut "Lucky Kids"? - Mi-a plăcut mai degrabă Lillian Harvey.
Lillian Harvey!
Niciodată să nu mai pronunți numele acela în prezența mea!
Ce naiba ar trebui să facem acum?
Se pare că trebuie să avem o premieră nazistă.
Cum spuneam, ce naiba ar trebui să facem?
Ei bine, trebuie să vorbesc cu tine despre asta.
Sunt confuz, despre ce vorbim?
Să umplem cinematograful cu naziști și să-l ardem din temelii.
Eu nu vorbesc despre asta, tu vorbești despre asta.
Nu, noi vorbim despre asta, chiar acum.
Dacă putem împiedica acest loc să ardă,
putem să-l incendiem chiar noi.
Da, Shosanna, am putea face asta.
Și cu colecția de 350 de filme pe peliculă de nitrat a dnei Mimieux,
nici măcar nu vom avea nevoie de explozibili, nu?
Vrei să spui că nu vom mai avea nevoie de alți explozibili?
Pe vremea aia, filmul pe peliculă de nitrat de 35mm era atât de inflamabil
încât nu puteai aduce cu tine nici măcar o rolă într-un tramvai.
Nu le poți aduce pe astea într-un vehicul de transport în comun.
- Sunt filme, nu? - Da.
Și sunt inflamabile. Ai grijă.
Pentru că filmele pe peliculă de nitrat ard de trei ori mai repede decât hârtia.
Shosanna are o colecție de peste 350 de filme pe peliculă de nitrat.
Voi arde cinematograful în timpul "serii germane".
Și dacă voi arde cinematograful, ceea ce sigur voi face,
știm amândoi că nu mă vei lăsa s-o fac de una singură.
Pentru că mă iubești. Și eu te iubesc.
Și ești singura persoană din lume în care pot să am încredere.
Dar nu vom face numai asta.
Mai merge echipamentul de filmare din pod?
Camera de filmat știu că funcționează. Dar microfonul?
De fapt, destul de bine.
Am înregistrat cu el un nou chitarist
pe care l-am întâlnit într-un cafe-bar săptămâna trecută.
Merge de minune. De ce avem nevoie de echipamentul de filmat?
Pentru că, Marcel, dragule, vom face un film. Doar pentru naziști.
CAPITOLUL PATRU "OPERAȚIUNEA KINO"
Chiar pe-aici, locotenente.
Lt. Archie Hicox, la raport, dle.
General Ed Fenech, pe loc repaus, Hicox. Bei?
Dacă-mi oferiți un pahar de scotch și apă plată,
aș bea bea un pahar de scotch și apă plată.
Bun băiat, lt. Servește-te singur, ca un băiat de treabă, bine?
Barul e în glob.
- Ceva pentru dv., dle? - Whisky pur. Fără gunoaie în el.
- Aici scrie că vorbești fluent germana. - Ca un copil neamț.
- Și ocupația ta înainte de război? - Sunt un critic de filme.
- Enumeră-ți reușitele. - Ei bine, dle, așa cum sunt,
scriu recenzii și articole, pentru o publicație numită "Films and Filmmakers".
Și am două cărți publicate.
Impresionant. Nu fi modest, locotenente,
care sunt titlurile lor?
Prima carte s-a numit: "Arta Ochilor, a Inimii, și a Minții:"
"Un studiu asupra cinematografiei germane în anii '20". Iar a doua s-a numit...
"Da Vinci în 24 de cadre pe secundă".
E un studiu de critică de film subtextuală
a muncii regizorului german G.W. Pabst.
- Pentru ce să bem, dle? - Jos cu Hitler.
Până la fund, dle.
Ești familiar cu cinematografia germană sub controlul Celui de-al treilea Reich?
Da. Bineînțeles că n-am văzut niciun film făcut un ultimii trei ani,
dar sunt familiar cu ea.
- Explică-mi. - Mă scuzați, dle?
Pentru această mică escapadă a noastră
e nevoie de cunoștințele asupra industrii germane de film
sub controlul Celui de-al treilea Reich.
Explică-mi filosofia lui Goebbels.
Goebbels consideră filmele pe care le face ca fiind
începutul unei noi ere în cinematografia germană.
O alternativă pentru ceea ce consideră el cinematografia intelectuală
germană evreiască din anii '20. Și dogma controlată de evrei de la Hollywood.
Cum se descurcă?
Îmi pare teribil de rău, dle, puteți să mai repetați o dată?
Spui că vrea să-i înfrângă pe evrei la propriul lor joc? Față de...
Louis B. Mayer... cum se descurcă?
Destul de bine, de fapt. De când Goebbels a preluat controlul,
prezența la filme a crescut în mod constant în Germania
de-a lungul ultimilor 8 ani.
Dar Louis B. Mayer n-ar fi comparația potrivită pentru Goebbels.
Cred că Goebbels se vede mai apropiat de David O. Selznick.
Informează-l.
Lt. Hicox, în acest moment aș dori să îți expun pe scurt Operațiunea Kino.
În trei zile de-acum, Joseph Goebbels organizează
o gală de premieră a unui nou film de-al lui în Paris...
- Ce film, dle? - Filmul se numește "Mândria Națiunii".
Prezenți la acest fericit eveniment german vor fi Goebbels, Göring,
Bormann și mare parte din Înaltul Comandament,
incluzând toți ofițerii cu rang înalt din S.S. și din Gestapo.
La fel și aștrii industriei de filme de propagandă nazistă.
Rasa pură ne e la mână, nu?
În mare parte, toate ouăle stricate sunt într-un coș.
Obiectivul Operațiunii Kino... aruncă în aer coșul.
"...Și la fel ca zăpezile de anul trecut, de pe ăst pământ a dispărut".
Sună bine, dle.
Un echipaj de Servicii Secrete Americane,
care stă în spatele liniilor inamice, va fi ajutorul tău.
- Germanii îi numesc... "Ticăloșii". - Ticăloșii, niciodată n-am auzit de ei.
Ideea Serviciilor Secrete este să nu auzi de ele.
Dar nemții au auzit de ei,
pentru că acești americani au fost adevărați diavoli.
O să fii lăsat în Franța, la vreo 24 de kilometri lângă Paris.
Ticăloșii o să te aștepte. Mai întâi veți merge într-un sătuc numit "Nadine".
În Nadine, e o tavernă numită "La Louisiane".
Acolo te vei întâlni cu agentul nostru dublu, te va prelua din acel punct.
Ea e cea care te va duce la premieră.
Vei fi tu, ea, și doi membri de origine germană dintre Ticăloși.
De asemenea, a făcut toate celelalte aranjamente de care veți avea nevoie.
- Cum voi ști care e? - Cred că asta nu-ți va fi prea dificil.
Intermediarul tău este Bridget Von Hammersmark.
Bridget Von Hammersmark? Vedeta germană de filme lucrează pentru Anglia?
Da, de doi ani.
S-ar putea spune chiar că Operațiunea Kino a fost ideea ei.e
- Într-adevăr. - Ai curaj?
Cred, dle. Parisul va arde.
SATUL NADINE, FRANȚA
N-ai spus că întâlnirea o să fie într-o blestemată de pivniță.
- N-am știut. - Ai spus c-o să fie-ntr-o tavernă.
- E o tavernă. - Da, într-o pivniță.
Știi, să te lupți într-o pivniță îți dă multe bătăi de cap,
iar asta-i cel mai important, te lupți într-o pivniță.
- Dacă intrăm, și nici măcar nu-i acolo? - Așteptăm.
Nu vă faceți griji, e un spion englez, va ajunge la întâlnire.
ONOAREA MEA - LOIALITATEA
- Stiglitz, nu? - Așa e, dle.
Am auzit că ești destul de bun cu chestia aia.
Știi, nu căutăm probleme în momentul ăsta.
Pur și simplu luăm legătura cu agentul nostru.
N-ar trebui să avem parte de peripeții.
Totuși, dacă mă înșel, vom avea parte de peripeții.
Trebuie să știu că putem rămâne calmi cu toții.
- Nu vă par a fi calm? - Ei bine, dac-o iei așa, cred că pari.
Soldatul ăsta german al tău, Stiglitz. Nu e exact tipul de om vorbăreț, nu?
De tipul ăla de om ai nevoie, un vorbăreț?
Bine punctat, locotenent.
Și dacă o să aveți belele acolo, ce-ar trebui să facem?
O să pariem pe cum se termină tot?
Dacă dăm de probleme, ne putem descurca.
Dar dacă vor apărea probleme, voi trebuie să vă asigurați
că niciun german sau chiar francez nu va scăpa din acea pivniță.
Dacă acoperirea dnei Von Hammersmark e compromisă, misiunea e distrusă.
Dacă tot veni vorba de dna Von Hammersmark,
a cui a fost ideea cu întâlnirea capcană mortală?
- Ea a ales locul. - Ei bine, nu-i grozav?
Uite ce, nu e un strateg militar. E doar o actriță.
Nu tre' să fii Stonewall Jackson
ca să știi că nu-i bine să te lupți într-o pivniță.
N-a ales un loc de luptă. A ales un loc izolat și fără germani.
Bine, sunt un personaj literar, de ficțiune, din trecut, sunt american,
iar asta e controversat. Da, da...
Nu, nu e controversat.
Naționalitatea autorului n-are nimic de-a face cu naționalitatea personajului.
Personajul e personaj. Hamlet nu e britanic, e danez.
Așa că, da, acest personaj a fost născut în America.
Foarte bine!
Schnapps? Schnapps? Schnapps? Schnapps? Schnapps?
- Cinci Schnapps-uri. - Cinci Schnapps-uri.
Dacă aș fi avut o soție, ar fi numită "squaw"?
- S-a prins! - Da!
- E fratele meu de sânge Old Shatterhand? - Da!
- Karl May m-a scris? - Da!
- Deci, cine ești? - Sunt Winnetou, căpetenia apașilor!
Da!
Atențiune!
Bună, dragii mei, mă voi alătura vouă în câteva momente.
Termin un joc cu cei cinci noi prieteni ai mei de-aici.
Nu vă grăbiți, dnă Von Hammersmark. Stați cât trebuie, distrați-vă.
Eric, dragule. Te rog, du-te și servește-i pe prietenii mei de-acolo.
Dnă Von Hammersmark, orice pentru dv.
Colonel, dna îmi spune să vă servesc. Doriți ceva?
- Whisky. - Două whisky.
- Trei whisky. - Trei whisky, am înțeles.
Mulțumesc tuturor că m-ați primit în jocul vostru.
- Cartea ta! - Da!
Ei bine, să vedem.
Gingis Han! Niciodată nu m-aș fi prins de asta.
Desigur.
- E o plăcere. - La fel.
- E o plăcere să vă cunosc. - La fel.
Am crezut că locul ăsta trebuia să aibă mai mult francezi decât germani.
Da, așa ar fi normal.
Sergentul de-acolo are o soție, tocmai a făcut un copil.
Ofițerul lui comandant i-a dat lui și prietenilor săi
noaptea asta liber ca să sărbătorească.
- Ar trebui să plecăm. - Nu, ar trebui să stăm.
Măcar pentru o băutură. V-am așteptat într-un bar,
ar arăta ciudat dacă am pleca înainte să servim o băutură.
Are dreptate, doar fii calm și savurează-ți băutura.
- Eric, mulțumesc mult! - Oricând, dnă Von Hammersmark.
- Vino să ocupi locul gol! - Da!
Nu, nu pot. Nu vorbesc limba germană.
Ba da, e o idee foarte bună. Vino, comoara mea.
Nu fi distantă cu domnii ofițeri.
Voi traduce eu pentru ea.
Să nu încercați să vă luați de ea.
Nu-ți face griji. Te ajut eu dacă încearcă ceva.
Sunt mai puternică decât par. Uite.
Schnapps, Schnapps și Schnapps pentru noi.
Am ceva de spus.
Bem pentru prietenul nostru, Wilhelm,
și frumosul său fiu, Maximilien!
- Pentru Max! - Pentru Max!
A apărut ceva nou.
S-a schimbat cinematograful.
De ce?
Nimeni nu știe. Dar nu ar trebui să fie o problemă.
Noul cinema este mult mai mic decât Ritz.
Deci orice materiale ați fi adus pentru Ritz aici ar trebui să aibă efect dublu.
Informația asta e colosală.
Încercați să nu fiți prea entuziaști.
Führer-ul va fi mâine de față.
Dnă Von Hammersmark,
ați putea să-i dați un autograf fiului meu de ziua lui?
Normal, cu multă plăcere, Wilhelm.
Acest sergent frumos și fericit a devenit ieri tătic.
Felicitări!
Mulțumesc.
Știi deja numele fiului tău?
Sigur, domnișoară.
Îl cheamă Maximilian.
Maximilian? E un nume frumos.
Mulțumesc, dle locotenent-colonel.
"Dragului meu Maximilian. Cele mai bune urări".
Mulțumesc.
Mulțumesc, dră.
Max nu știe încă cine sunteți,
dar îl voi duce la toate filmele dv.
Bine.
Va crește cu filmele dumneavoastră
și va ține acest șervețel înrămat, pe perete!
Propun un toast pentru cea mai mare actriță din Germania!
Nu există Dietrich, nu există Riefenstahl, doar Von Hammersmark!
- Noroc! - Noroc!
- Von Hammersmark! - Noroc!
Poartă-te normal.
Dră Von Hammersmark, ce vă aduce în Franța?
Nu este treaba ta,
sergente.
Poate că încă nu ai plictisit-o destul de domnișoara,
prin comportamentul tău de bețiv agasant,
dar pe mine ai început să mă calci pe nervi.
Permite-mi să-ți amintesc, sergente,
că ești soldat. Asta e o masă a ofițerilor!
Își sugerez să nu o mai bați la cap pe domnișoară
și să te întorci la masa ta.
Mă scuzați, căpitane, dar aveți un accent foarte ciudat.
De unde sunteți?
Cred că ești nebun sau beat să vorbești cu un ofițer superior
cu atâta impertinență,
sergente.
Vă fac responsabili pe tine și pe tine!
Aveți grijă de prietenul vostru
sau își va petrece prima aniversare a lui Max la închisoare,
pentru beție în public!
Atunci, permiteți-mi să întreb.
La fel ca proaspătul tată de aici,
am urechea formată pentru depistarea accentelor.
Și, asemenea lui, accentul tău mi se pare ciudat.
De unde vii, căpitane?
Dle maior, este complet deplasat...
Nu vorbeam cu tine, lt. Saltzberg,
nici cu tine, locotenent-colonel Frankfurt.
Vorbesc cu căpitanul "nu-știu-ce".
M-am născut într-un sat
care e așezat la poalele lui Piz Palu.
- Muntele? - Da.
Așa vorbim cu toții în acel sat.
Nu ai văzut filmul cu Riefenstahl?
- Da. - Atunci m-ai văzut și pe mine.
Îți amintești de scena în care se schiază cu torțe?
Da.
În scena asta sunt eu, tata, sora mea și cei doi frați ai mei.
Fratele meu e atât de chipeș
încât regizorul i-a făcut un prim-plan.
Dle maior, dacă au ceva greutate cuvintele mele,
pot garanta pentru tot ce a spus tânărul căpitan de aici.
Chiar vine de la poalele muntelui Piz Palu,
a jucat în film și fratele lui e mult mai chipeș decât el.
Ar trebui să te întorci lângă prietenii tăi.
- Pot să mă alătur vouă? - Desigur.
Minunat.
Deci asta este sursa accentului tău bizar?
Extraordinar.
Și ce faci aici, căpitane?
În afară de faptul că beau un pahar cu această drăguță domnișoară?
Acea plăcere nu necesită nicio explicație.
Mă refeream la această țară.
Nu ai baza militară în Franța, altfel aș fi știut cine ești.
Cunoști fiecare neamț din Franța?
Pe cei pe care merită să-i știu.
Da.
Asta este problema...
Nu am pretins niciodată că ar merita să fim cunoscuți.
Lăsând prostiile, ce căutați în Franța?
Merg la premiera filmului lui Goebbels ca însoțitor al domnișoarei.
Deci ești însoțitorul domnișoarei Von Hammersmark.
Cineva trebuie să poarte bricheta la el.
Căpitanul este prietenul meu, însă toți trei îmi sunt invitați.
Suntem prieteni vechi, dle maior,
ne cunoaștem de mult timp.
De ani. Mai mulți decât ar dori o actriță să recunoască.
În cazul ăsta, ridic paharul pentru cei mai norocoși trei bărbați din încăpere.
Beau pentru asta.
Cine să fie?
Mata Hari!
Trebuie să recunosc,
jocul lor pare destul de amuzant.
Nu m-am alăturat lor pentru că ai dreptate, căpitane.
Gradații și soldații nu ar trebui să fraternizeze.
Însă...
având în vedere că aici suntem între ofițeri...
și prietene cultivate ale ofițerilor,
ce ziceți să facem un joc?
Da! Un joc!
Minunat!
Soldat! Dă-mi cartonașele.
Mulțumesc mult.
Obiectul jocului este să scrii numele unui personaj faimos pe cartonaș.
Fictiv său real, nu contează. Puteți scrie Confucius
sau "doctorul Fu Manchu". Eric, mai adu creioane.
Și trebuie să fie faimoși. Nu... "mătușica Frida".
Când terminați de scris, lăsați cartonașele cu fața în jos pe masă
și le mutați în fața persoanei din stânga voastră.
Mulțumesc.
Persoana din dreapta vă împinge cartonașul către voi.
Îl luați fără să vă uitați la el, lingeți spatele
și îl lipiți așa pe frunte.
Și din 10 întrebări cu răspuns "da" sau "nu"...
Hai să încercăm. Scrieți numele.
Deci?
Bine.
Voi începe eu, ca să vă faceți idee cum merge jocul.
- Sunt neamț? - Nu.
- Sunt american? - Nu.
Stai puțin, însă va...
Te rog, nu e nici neamț nici nu s-a născut în America.
- Deci... am vizitat America? - Da.
Vizita a fost... neprevăzută?
Nu pentru tine.
Pământul meu natal poate fi considerat exotic?
- Da. - Da.
Asta ar putea fi o referire la junglă sau la Orient.
Mă voi baza pe primul instinct și voi întreba: sunt din junglă?
- Da. - Da.
În acest punct aș putea întreba dacă sunt real sau ficțional.
Dar ar fi prea ușor, așa că nu voi întreba.
Deci provin din junglă,
am vizitat America
însă nu a fost o călătorie neprevăzută pentru mine
asta implicând că a fost o surpriză pentru altcineva.
Eu...
când am călătorit din junglă în America,
- am mers cu vaporul? - Da.
- Împotriva voinței mele? - Da.
- Pe vapor eram în lanțuri? - Da!
Când am ajuns în America, am fost arătat lumii în lanțuri?
Da.
- Sunt un negru ajuns în America? - Nu.
Atunci sunt King Kong.
Bravo! Fantastic!
Dacă am răspuns corect, trebuie să vă goliți cu toții paharele.
- Noroc! - Noroc!
Cine urmează?
Dle maior,
nu vreau să fiu nepoliticos însă...
noi patru suntem buni prieteni.
Și nu ne-am văzut de multă vreme.
Așa că, dle maior,
mă tem că ne deranjați.
Nu sunt de acord, căpitane.
Doar dacă domnișoara
se simte jignită,
atunci vă deranjez cu adevărat.
- Așa este, dră? Sunt un intrus? - Nu.
Nici nu credeam asta.
Doar căpitanul este imun la "farmecele" mele.
Glumeam,
era o glumă!
Vă incomodez,
normal că sunt un intrus.
Permiteți-mi să vă reumplu paharele, domnilor,
apoi îmi voi lua adio de la voi și de la domnișoara.
Eric are o sticlă de whisky scoțian vechi de 33 de ani.
Ce spuneți, domnilor?
Sunteți prea bun, dle maior.
Eric, cel de 33 de ani! Și pahare noi!
Nu vreți să stricați băutura asta fină cu poșirca pe care o beți voi.
- Câte pahare? - Cinci.
Nu și pentru mine.
Nu-mi place whisky-ul, nici whisky-ul nu mă place pe mine.
Nu. Eu vreau tot șampanie.
Trei pahare.
Mulțumesc.
Pentru Reich-ul german de 1.000 de ani!
Pentru Reich-ul de 1.000 de ani!
Ai auzit asta?
Ăsta este sunetul Luger-ului meu
îndreptat către testiculele tale.
Da.
De ce îndrepți Luger-ul către testiculele mele?
Pentru că tocmai te-ai trădat, căpitane.
Nu ești mai neamț decât whisky-ul ăsta.
- Dle maior... - Taci, stricato!
Ce spuneai?
Voiam să spun...
că suntem doi.
Țineam pistolul îndreptat spre ouăle tale de când te-ai așezat la masă.
De fapt suntem trei.
Și de la distanța asta
sunt un adevărat Fredrick Zoller.
Se pare că suntem într-o situație cam încurcată.
Ceea ce se va întâmpla, dle maior...
este că te vei ridica și vei ieși pe ușă cu mine.
Nu, nu, nu, nu prea cred.
Mă tem că amândoi știm, căpitane,
că indiferent de ce se va întâmpla în această încăpere
noi doi nu vom pleca nicăieri.
Păcat de sergentul Wilhelm
și de prietenii lui.
Voi doi va trebui să-i împușcați.
Bietul Max nu-și va mai vedea tatăl
din cauza voastră.
Dacă așa stau lucrurile, băiete,
sper că nu te deranjează dacă vorbesc limba familiei regale.
Chiar te rog, căpitane.
Iadul are un loc special pentru cei care irosesc un scotch bun.
Și cum se pare că-i voi bate la poartă în câteva clipe...
Trebuie să recunosc,
e al naibii de bun, domnule.
Acum...
în privința acestei încurcături
în care ne aflăm acum...
Se pare că ți-a rămas un singur lucru de făcut.
Și care-ar fi acela?
Stiglitz.
Ia-ți "auf wiedershen" de la ouăle alea de nazist!
Tu, cel de afară! Ce ești? Englez? American?
Ce?
Suntem americani. Tu ce ești?
Sunt neamț, idiotule!
Vorbești englezește destul de bine pentru un neamț!
Sunt de acord. Hai să vorbim.
Bine, vorbește!
Sunt tată!
Copilul meu s-a născut astăzi, în Frankfurt.
În urmă cu cinci ore!
Îl cheamă Max! Venisem aici să bem și să sărbătorim!
Ei au venit trăgând și ucigând oameni! Nu e vina mea!
Bine, nu a fost vina ta.
Cum te cheamă, soldat?
Wilhelm!
- Mai e vreunul viu dintre ai noștri? - Nu.
Sunt vie!
Dacă scoți vreun sunet, târfă, trag!
Cine e acolo?
Fata e de partea voastră?
- Care fată? - Cine crezi? Von Hammersmark!
Da, e de-a noastră! E bine?
Așa ziceam și eu. Deci acum fugi cu americanii? Că ai dat de greu?
Trădătoare împuțită!
A fost împușcată, dar e vie!
Deocamdată.
Bine, Wilhelm! Ce zici să facem un târg?
- Pe tine cum te cheamă? - Aldo.
Wilhelm, uite ce-ți propun.
Ne lași pe mine și pe un om al meu să venim să luăm fata.
Fără arme, nici la noi, nici la tine.
Noi luăm fata și plecăm.
E simplu, Willi!
Tu mergi pe drumul tău, noi pe al nostru.
Și micuțul Max va crește jucând leapșa cu tăticul lui.
Ce zici, Willi? Batem palma?
Aldo?
Sunt aici, Willi!
Vreau să am încredere în tine, dar cum aș putea?
Ai de ales, fiule?
Bine, bine.
Aldo, voi avea încredere în tine.
Coborâți!
Willi, care-i treaba cu mitraliera? Parcă aveam un târg!
Avem un târg, acum ia fata și pleacă.
Nu așa de repede. Ne-am înțeles să avem încredere unul în altul.
Un duel mexican nu înseamnă "încredere".
Trebuie să mă ameninți cu arma ca să fie un duel mexican.
Tu ne ameninți cu arma, dacă tragi, suntem morți.
Cei de sus au grenade.
Dacă le aruncă aici, jos, tu ești mort.
Ăsta e un duel mexican și nu așa ne înțeleseserăm!
Fără încredere nu avem niciun târg!
Wilhelm, gândește-te la Maximilian...
Bine.
Ia-o pe trădătoarea asta nenorocită și dispăreți de sub ochii mei.
Nu așa de repede, doctore. Ai grijă de câini.
Până să-ți scoatem glonțul, trebuie să ne răspunzi la niște întrebări.
Întrebări despre ce?
Despre cum am eu trei oameni morți în spate
așa că de ce nu încerci să ne spui ce mama naibii s-a întâmplat?
Ofițerul britanic a dat-o în bară cu rolul de neamț
și maiorul de la Gestapo s-a prins.
Înainte să ajungem la cel care l-a împușcat pe John,
de ce mi-ai invitat oamenii la întâlnire într-un subsol
plin de naziști?
Înțeleg, de vreme ce nu ai văzut ce s-a întâmplat înăuntru,
de ce prezența naziștilor ți s-ar părea ciudată.
Păi avem un cuvânt în engleză pentru soiul ăsta de "ciudățenie".
Se cheamă "suspect".
Îți lași imaginația să o ia razna!
L-ai întâlnit pe sergent, pe Willi!
- Îți amintești de el, nu? - Da, îmi amintesc.
Soția lui născuse un copil în această seară!
Tocmai devenise tată!
Comandantul lui îi dăduse lui și tovarășilor săi liber să sărbătorească.
Prezența germanilor a fost doar o coincidență tragică!
Cum a început schimbul de focuri?
Englezul s-a dat de gol.
Cum a făcut asta?
A comandat trei pahare.
Noi așa comandăm trei pahare. Ăsta e semnul german.
Celălalt semn pare ciudat.
Germanilor le-ar sări în ochi... și așa a și fost.
Hai să zicem că nemții n-ar fi fost acolo
și că totul ar fi mers exact cum trebuia.
Care era pasul următor?
Costume.
Să-i fi dus la premieră în uniforme militare cu toți soldații de acolo,
ar fi fost sinucidere.
Dar ca membri ai industriei de film germane,
ar fi purtat costume și s-ar fi amestecat prin mulțime.
Am aranjat ca un croitor să potrivească trei costume în seara asta.
Cum voiai să-i bagi în sală, la premieră?
Dă-mi geanta.
Lt. Hicox venea ca însoțitor al meu.
Ceilalți doi s-ar fi dat drept cameraman german și asistentul lui.
Mai poți să ne strecori la premiera aia?
Puteți vorbi nemțește mai bine decât prietenii voștri? Nu.
Am fost împușcată? Da.
Nu mă văd în lumina reflectoarelor pe covorul roșu prea curând.
Sau măcar nu până mâine seară.
Totuși, e ceva ce nu știi.
Au apărut două lucruri noi în Operațiunea Kino.
Unu: locația s-a schimbat de la Ritz într-una mult mai mică.
Schimbări enorme în ultima clipă? Nu e în spiritul german.
De ce face Goebbels lucruri așa de ciudate?
Probabil că are legătură cu a doua schimbare.
Adică?
Führerul va veni la premieră.
M-am mai gândit
la poziția mea cu privire la premiera "Mândriei Naționale".
Pe măsura trecerii săptămânilor, și odată cu debarcarea americanilor,
mă gândesc tot mai mult la soldatul Zoller.
Băiatul a făcut ceva extrem de important pentru noi.
Și încep să cred că participarea mea la eveniment
ar fi de mare importanță.
Drăcia dracului!
La ce te gândești?
Mă gândesc că șansa să i-o tragem unchiului Adolf schimbă lucrurile.
Ce vrea să însemne asta?
Înseamnă că ne vei duce la premiera aia.
Probabil că îmi voi pierde acest picior,
pa pa, carieră de actriță, a fost amuzant cât a ținut.
Cum te aștepți să merg pe covorul roșu?
Doctorul de căței o să-ți scoată glonțul din picior.
Pe urmă o să-l bage în ghips
și o să zici că ți l-ai rupt când te cățărai pe munte.
Asta e o chestie nemțească, nu? Tuturor vă place să escaladați munții.
Mie nu.
Îmi place să fumez, să beau și să comand mâncare în restaurante,
dar văd ce vrei să spui.
O să te umflăm cu morfină până o să-ți iasă pe urechi.
Pe urmă poți să șchiopătezi pe covorul ăla roșu.
Știu că e o întrebare prostească de dinainte să o pun,
dar voi, americanii, puteți să vorbiți vreo altă limbă în afară de engleză?
Amândoi vorbim puțină italiană.
Cu un accent înfiorător, fără îndoială.
Dar asta nu ne prea ucide planul din fașă.
Germanii nu se prea pricep la italiană.
Așa că bolborosiți în italiană, cu tupeu, ăsta e planul?
Cam ăsta e.
Sună bine.
Sună ca dracu', dar ce să facem? Să plecăm acasă?
Nu, sună bine.
Dacă nu o dați în bară vă pot strecura în clădire.
Deci ce va face fiecare?
Eu vorbesc cel mai bine italiană, așa că eu te voi însoți.
Donowitz e al doilea la vorbit italiană așa că el va fi cameramanul.
Omar e al treilea care o știe așa că va fi asistentul lui Donny.
Nu vorbesc italiană.
Cum am zis, e pe locul al treilea.
Ține-ți fleanca.
De fapt, începi să exersezi de pe-acum.
Ah, Hugo.
Văd că ai ajuns departe.
Locotenent-colonel.
Și la ce trecut plin de insubordonare ai, e chiar remarcabil.
Și pe acela îl chema Wilhelm Wicki.
Era un austriac născut evreu,
care a imigrat în SUA când lucrurile au ieșit prost pentru israeliți.
Sunt cei doi nemți din Ticăloși.
Sunt cunoscuți pentru că atacă militarii germani
și întind ambuscade trupelor.
Ce vă aduce până aici?
Dar asta nu pare să fie același lucru.
E ciudat.
Se pare că lipsește cineva.
O persoană cu gust.
Afară!
Pentru Max, toate cele bune...
Bridget Von Hammersmark.
CAPITOLUL CINCI "RĂZBUNAREA FEȚEI URIAȘE"
Înaintea premierei "Mândriei Națiunii".
- Privește în obiectiv. - Da.
Acțiune.
Cum să-l developăm?
Doar un idiot sinucigaș ca noi ar developa imaginile astea.
Chiar dacă l-am developa, cum să obținem o copie pe 35 de mm cu sunet?
Găsim pe cineva în stare să developeze o copie pe 35 de mm cu sunet...
Apoi îl obligăm să o facă...
sau îl ucidem.
Adu-l aici pe nenorocit! Pune-i căpățâna pe masă!
Faci cum îți spunem sau înfig toporul în țeasta ta de colaboraționist!
Nu sunt colaboraționist!
Marcel?
Soția și copiii lui te cunosc?
Da.
Atunci imediat după ce-l aruncăm nemților pe ticălosul ăsta, mort,
o să-i reducem la tăcere odată pentru totdeauna.
HERMAN GÖRING
Aș dori să vi-l prezint pe cel mai mare actor din lume.
Emil Jannings.
Domnișoară.
Este o onoare să vă cunosc, într-un loc atât de minunat.
Mulțumesc.
Domnișoară Von Hammersmark...
Colonele Landa, au trecut ani buni.
Văd că ești la fel de fermecător.
Ce a pățit minunatul tău picior?
Sigur este rezultatul agresivității cu care te impui în cinematografia germană!
Lasă complimentele, șmecher bătrân.
Cunosc prea multe dintre fostele tale cuceriri ca să pic în capcană.
Serios, ce s-a întâmplat?
Am încercat, dintr-o prostie, să mă apuc de alpinism. Și acesta e rezultatul.
Alpinism? Așa te-ai rănit la picior, făcând alpinism?
Incredibil, dar adevărat.
Iartă-mă, domnișoară, nu voiam să mă amuz de ghinionul tău.
Doar că... alpinism?
Mă întreb doar ce anume te-a împins să faci o năzdrăvănie atât de prostească?
Nu o voi mai face niciodată, te asigur.
Ghipsul ăla pare la fel de "proaspăt" ca unchiul Gustave.
Când te cățărai pe munte, azi-noapte?
Bună observație, colonele.
S-a întâmplat ieri dimineață.
Și unde anume în Paris este acest munte?
Te iau peste picior, domnișoară. Știi că glumele mele sunt cam din topor.
Cine sunt cei trei chipeși însoțitori ai tăi?
Mă tem că niciunul nu vorbește vreo boabă de germană.
Sunt niște prieteni din Italia.
Acesta este cascadorul-vedetă Enzo Gorlomi.
Iar aceștia sunt cameramanul, Antonio Margheriti,
și asistentul lui Antonio, Dominick Decocco.
Dlor, el este un vechi prieten al meu, col. Hans. Landa din S.S.
Bună ziua.
Domnilor, sunt încântat.
Prietenii vedetei celei mai admirate, cum știm cu toții, din cultura noastră,
se vor afla, desigur, sub protecția mea
pe întreaga durată a șederii lor aici.
Mulțumim.
Gorlomi. Pronunț corect?
Da... "corecto".
Gor-lomini?
Vă rog, mai repetați o dată.
"Gorlami".
Mă scuzați, cum?
"Gorlami".
Încă o dată.
"Go-lami".
Și pe dumneavoastră cum vă cheamă?
Antonio "Margarete".
Încă o dată.
"Margarete"!
Încă o dată! Dar acum aș vrea să aud muzicalitatea cuvintelor!
"Margarete"!
Margheriti...
- Și pe dumneavoastră? - Dominick Decocco.
- Poftim? - Dominick Decocco.
Bravo. Bravo!
Prietenii mei cameramani trebuie să își găsească locurile.
Dați-mi să vă văd biletele.
Îmi imaginez că pentru o vedetă de anvergura ta,
n-ai avut probleme să le procuri aceste bilete amicilor tăi italieni.
0023 și 0024.
Nu vor fi greu de găsit. La revedere.
- La revedere. - La revedere.
"La rividere".
MARTIN BORMANN
Scuze, scuze.
Oh, la la! Danielle Darieux!
Trebuie să cobor să simpatizez cu porcii ăia.
Să mai repetăm o dată?
Prima bobină e în proiectorul unu.
Bobina a doua e în al doilea.
Pe a treia o rederulez.
Și a patra e în continuare în cutia ei.
Marea confruntare a lunetiștilor are loc pe la finalul bobinei nr. 3.
Filmul nostru începe la bobina nr. 4.
Deci pe la mijlocului bobinei nr. 3 vei coborî și vei încuia sala de cinema.
Apoi îmi aștepți semnalul, și când îl vei primi...
pornești incendiul.
Luați loc! Spectacolul e pe cale să înceapă!
Luați loc cu toții! Începe spectacolul!
- Să mergem. - Nu vă grăbiți.
Un pahar de șampanie
pentru "Mândria Națiunii".
Noroc. "Salute"!
Spectacolul începe. Mergeți la locurile voastre.
Domnișoară, trebuie să vorbim puțin singuri.
Desigur.
Scuzați-ne o clipă.
Mergeți la locurile voastre!
Te rog să iei loc.
Permite-mi.
Dra Mimieux a avut amabilitatea de a ne pune la dispoziție biroul său.
Să-ți văd piciorul.
Poftim?
Pune piciorul în poala mea.
Colonele, mă pui într-o situație jenantă.
La dreapta ta, scoate pantoful din geantă.
Dă-l încoace.
Mulțumesc.
Poftim.
Cum era expresia aceea americană?
"Dacă pantoful se potrivește, poartă-l".
Și acum, colonele?
Săltați-l.
Idioți nenorociți!
Să vă ia dracu'!
Nenorociții naibii!
Duceți-vă dracului!
Ai dracu' naziști!
Luați labele de pe mine!
Inteligent.
Informați-l pe Führer că publicul e la locurile sale
și că suntem pregătiți să începem.
Mulțumesc, Hans.
- Nenorociți împuțiți... - Lăsați-l.
Așa cum i-a spus Stanley lui Livingstone:
lt. Aldo Raine, presupun?
Hans Landa?
Ți-a mers destul timp, Aldo.
Din păcate, acum ești în mâinile S.S.-ului.
În ale mele, mai exact.
Și așteptau de mult timp să te atingă.
Te-am făcut să te eschivezi.
- Utivich? - Tu ești, locotenente?
Da.
Știi ce-a pățit Donny? Omar? Femeia?
Nu, nu știu.
Spune-mi, Aldo,
dacă aș sta în locul tău
tu mi-ai arăta îndurare?
Nu.
Care e expresia englezească despre pantofi și picioare?
Rolurile se vor inversa. (Pantoful a ajuns pe celălalt picior).
Chiar mă gândeam la asta.
Puteți să ne lăsați singuri.
Dar rămâneți în alertă.
Deci tu ești Aldo "Apașul".
Deci tu ești "Vânătorul de evrei".
Un detectiv, unul al naibii de bun.
Găsirea oamenilor e specialitatea mea.
Așa că, normal, lucrez pentru naziști găsind oameni.
Și da, unii dintre ei erau evrei.
Dar "Vânătorul de evrei"?
Porecla asta s-a lipit de mine.
Păi trebuie să recunoști că prinde.
Voi controlați poreclele pe care vi le dau inamicii?
Aldo "Apașul" și "Micuțul"?
Cum adică "Micuțul"?
Porecla pe care ți-au dat-o nemții.
Porecla pe care mi-au dat-o nemții este "Micuțul"?
Sincer, sunt cam surprins de cât de înalt ești de fapt.
Ești scund. Dar nu ești un pitic de la circ, cum ar sugera reputația ta.
Unde sunt oamenii mei?
Unde e Bridget Von Hammersmark?
Ei bine, să spunem doar că a primit ce merita.
Și când cumperi prieteni ca Bridget Von Hammersmark,
primești exact lucrul pentru care ai plătit.
Iar în privința "compatrioților" tăi,
sergentul Donowitz și soldatul Omar...
De unde ne știi numele?
Lt. Aldo, dacă tu nu crezi că l-aș interoga
pe fiecare dintre supraviețuitorii tăi însemnați cu zvastică...
înseamnă că nu operăm la același nivel de respect mutual la care mă așteptam.
Nu cred.
Revenind la situația celor doi sabotori italieni ai tăi...
În clipa asta Donowitz și Omar ar trebui să stea pe locurile unde i-am lăsat.
0023 și 0024, dacă mă ajută memoria.
Explozibilii, încă aflați la gleznele lor, sunt în continuare armați.
Și misiunea ta, pe care unii ar numi-o un complot terorist,
în această clipă este încă în desfășurare.
E o poveste foarte interesantă.
Ce urmează, "fuga lui Eliza pe gheață"? ("Coliba unchiului Tom" - fragment)
Totuși...
tot ce am de făcut este să ridic acest receptor
să informez cinematograful și planurile voastre vor fi "kaput".
Dacă mai sunt acolo și dacă mai sunt în viață,
și ăsta e un mare "dacă"...
nu ai cum să-i salți pe băieți fără să explodeze bombele.
Nu mă îndoiesc și da, niște nemți vor muri.
Seara va fi distrusă și Goebbels va fi foarte furios pe voi
pentru ce-ați făcut din marea lui noapte.
Dar nu-l veți ucide pe Hitler, nu-l veți ucide pe Goebbles,
nu-l veți ucide pe Göring și nu-l veți ucide pe Bormann.
Și vă trebuie toți patru ca să puneți capăt războiului.
Dar dacă nu ridic acest receptor...
s-ar putea să-i ucideți pe toți patru.
Și dacă-i omorâți pe toți patru,
veți pune capăt războiului în această seară.
Așa că, dlor, să discutăm planul de a încheia războiul în seara asta.
Din punctul meu de vedere,
de vreme ce moartea sau posibila salvare a lui Hitler atârnă doar de reacția mea
dacă nu fac nimic
ar fi ca și cum aș fi vinovat de moartea lui mai mult chiar decât voi, nu-i așa?
Așa cred.
Tu ce zici, Utivich?
Și eu cred asta.
Domnilor, nu am nicio intenție să-l ucid pe Hitler,
pe Goebbels, pe Göring sau pe Bormann,
punând capăt de unul singur războiului în favoarea Aliaților
doar ca să mă trezesc mai târziu în fața unui tribunal evreiesc.
Dacă vreți să-i puneți capăt războiului în seara asta
trebuie să cădem la înțelegere.
Ce fel de înțelegere?
Cea pe care nu ai autoritatea să o închei.
Cu toate astea, sunt sigur că misiunea ta are un ofițer la comandă.
Un general. Pun pariu că e...
O.S.S., aș zice eu.
"E Bingo"!
Așa spuneți voi? "E Bingo"?
Spui doar "Bingo".
Bingo! Ce amuzant!
Dar mă îndepărtez de la subiect. Unde rămăsesem?
Da, să facem un târg.
Acolo este un radio foarte performant pe frecvențe duble.
Și în spatele lui e un operator foarte capabil pe nume... Herrman.
Faceți-mi legătura cu cineva cu puterea de a aproba
să le spunem... "termenii predării mele condiționate",
dacă vă convine.
- Acolo de unde vin eu... - Da, de unde anume?
Maryville, Tennessee.
Am făcut destul trafic cu băutură.
Acolo, dacă faci ceea ce guvernul federal numește "activitate ilegală"
dar noi îi zicem "a-ți câștiga traiul" vânzând băutură,
e bine să rămâi cu picioarele pe pământ.
Ca să scurtez povestea,
când auzim o poveste prea bună să fie adevărată,
sigur nu-i așa.
Dacă aș sta pe scaunul tău probabil aș spune același lucru
și în 999,999 de cazuri dintr-un milion
ai avea dreptate.
Dar în paginile istoriei,
din când în când,
soarta îți întinde o mână.
Citiți în toate cărțile de istorie.
Îi voi ucide pe americani.
Trebuie să distrugem acel turn!
Scuzați-mă. Scuzați-mă.
Scuze.
Pardon. Scuzați-mă.
A sosit momentul.
Mă duc să încui sala și să mă așez după ecran.
Când se va scrie istoria militară a acestei seri,
se va consemna că am participat la "Operațiunea Kino"
de la bun început, ca agent dublu.
Orice aș fi făcut în calitate de colonel S.S.
a fost aprobat de către O.S.S.
ca un rău necesar stabilirii acoperirii mele în fața germanilor.
Și amplasarea de către mine a dinamitei lt. Raine
în loja de operă a lui Hitler și Goebbels
a dus la moartea lor.
Informați-l pe Führer că publicul e la locurile sale
și că suntem pregătiți să începem.
Mulțumesc, Hans.
Apropo, ultima parte chiar e adevărată.
Vreau să beneficiez de pensia militară și de beneficiile cuvenite gradelor mele.
Vreau să primesc Medalia de Onoare a Congresului
pentru asistența mea neprețuită în doborârea Celui de-al treilea Reich.
De fapt, vreau ca toți membrii "Operațiunii Kino"
să primească Medalia de Onoare a Congresului.
Cetățenie cu drepturi totale pentru mine,
dar asta este de la sine înțeles.
Și aș dori ca Statele Unite ale Americii să-mi cumpere o proprietate
pe insula Nantuckett,
ca răsplată pentru nenumăratele vieți pe care le-am salvat
punând capăt mai devreme decât se plănuia tiraniei partidului Național Socialist.
Ați notat toate acestea, domnule?
Și eu abia aștept să ne cunoaștem personal, dle.
Locotenentul Raine? E chiar aici.
Da, domnule.
Col. Landa te va urca pe tine și pe sld. Utivich într-un camion de prizonieri.
Apoi el și operatorul sau radio se vor urca în camion
și vor ajunge la liniile noastre de front.
Traversând liniile frontului, col. Landa și omul lui vi se vor preda.
De atunci tu vei conduce camionul
și îi vei aduce direct la mine pentru informare.
Este clar, locotenente?
Da, domnule.
Terminat.
Te înțeleg, băiete. Du-te. Ne vedem după film.
Cine este?
Fredrick.
Rahat!
Sunteți proprietara cinematografului? Dați-mi banii înapoi.
Actorul filmului habar n-are ce face.
Ce cauți aici?
Am venit să te văd.
Nu vezi că sunt ocupată?
Atunci acceptă-mi ajutorul.
Ascultă, Fredrick, nu e amuzant. Nu poți rămâne aici.
E premiera ta, ar trebui să fii acolo, cu ei.
În mod normal, ai avea dreptate.
În cazul tuturor celorlalte filme ale mele, o fac.
Am intenția să îndur o astfel de seară așa cum se cuvine.
Însă acest film se inspiră din realizările mele militare.
Iar aceasta consistă în faptul că am ucis mulți oameni.
Prin urmare, partea din film care rulează acum...
nu-mi place să o privesc.
Fredrick, îmi pare rău, dar...
Așa că m-am gândit să urc și să fac ce știu eu cel mai bine:
să te plictisesc pe tine.
Și după ce față faci, se pare că nu mi-am ieșit din mână.
Te-ai învățat atât de mult cu naziștii care te pupă în fund
încât ai uitat ce înseamnă cuvântul "nu"?
Nu, nu poți rămâne aici!
Acum șterge-o!
M-a durut!
Ia te uită! Mă bucur să văd că poți simți ceva.
Chiar dacă e vorba doar despre durerea fizică.
Eu nu sunt un bărbat căruia să-i spui "șterge-o"!
Sunt mai mult de 300 de cadavre în Italia
care dacă ar putea, mi-ar fi martore.
După tot ce am făcut pentru tine,
îți riști pielea fiind nerespectuoasă cu mine.
Închide ușa.
Poftim?
Încuie ușa cu cheia, nu avem mult timp.
De ce?
Las-o baltă.
Nu, nu, nu. Așteaptă.
Chiar vrei să încui ușa?
Pentru a 50-a oară, da.
Vreau să-l ucid pe tipul ăla. Ai 10 metri până la tip. Poți s-o faci?
Trebuie.
Doriți?
Extraordinar, Joseph, absolut extraordinar.
Este cel mai bun film al tău de până acum.
Mulțumesc, Führer-ul meu!
Mulțumesc.
Cine vrea să trimită un mesaj către Germania?
Eu am un mesaj pentru Germania.
Veți muri cu toții.
Și vreau să priviți bine chipul evreicei care o va face.
Marcel, dă-i foc.
Da, Shosanna.
Numele meu este Shosanna Dreyfus iar acesta este chipul...
răzbunării evreiești.
Acesta este frontul american, domnule colonel.
Excelent, Herrman.
Herrman, scoate-le cătușele.
În mod oficial mă predau ție, lt. Raine.
Suntem prizonierii tăi.
Și cuțitul meu?
Mulțumesc foarte mult, colonele.
Leagă-i colonelului mâinile la spate.
Chiar e necesar?
Sunt sclavul aparențelor.
Scalpează-l pe Herrman.
Ești nebun? Ce-ai făcut?
Am încheiat o înțelegere cu generalii tăi pentru viața omului ăluia!
Da, au căzut la înțelegere dar puțin le pasă de viața lui,
ei au nevoie de tine.
Vei fi împușcat pentru asta!
Nu cred. O să-mi frece ridichea, dar au mai făcut-o.
Utivich și cu mine am auzit de înțelegerea făcută cu mahăru'.
Să pui capăt războiului în seara asta?
Eu aș face târgul ăsta.
Dar tu, Utivich, ai face târgul ăsta?
Aș face târgul ăsta.
Nu te învinovățesc de nimic. E unul tare bun.
Și cuibușorul ăla frumușel pe care ți l-ai aranjat.
Păi, dacă ești dispus să-ți prăjești întregul Înalt Comandament,
presupun că merită să-l luăm în considerație.
Dar am o întrebare.
Când te vei duce în căsuța ta de pe insula Nuntuckett,
presupun că o să vrei să-ți scoți uniforma aia S.S. frumoasă a ta.
Nu-i așa?
Așa ziceam și eu.
Pe asta nu pot eu s-o înghit.
Dar tu, Utivich, tu poți înghiți asta?
Deloc, domnule.
Dacă ar fi după mine,
ai purta uniforma aia nenorocită tot restul vieții tale de muist.
Dar îmi dau seama că nu e prea practic.
La un moment dat, trebuie să o dai jos.
Așa că o să-ți dau ceva ce să nu poți dezbrăca.
Știi ceva, Utivich?
S-ar putea ca asta să fie capodopera mea.
Subtitrare de Danineji_genius și Felixuca Nifty Subtitles Team (c) www.niftyteam.ro