PRĂBUȘIREA: ULTIMELE ZILE ALE LUI HITLER
Am sentimentul că ar trebui să fiu furioasă pe copila asta,
cu copilăriile ei, sau n-ar trebui să o iert
pentru că nu realizează ororile, monstrul, cât nu e prea târziu.
Cum am fost de acord cu ea atât de ușor?
Nu am fost o nazistă entuziastă.
Când am venit în Berlin, puteam să spun nu,
că nu voi face asta. Nu vreau să merg la cartierul general al Führerului.
Dar nu am spus nu. Curiozitatea a fost mai puternică.
Și nu m-am gândit niciodată
că soarta mă va duce undeva unde nu am vrut niciodată să fiu.
Și totuși, e foarte greu să-mi iert această greșeală.
Au venit doamnele.
Districtul militar 2 a confirmat. Puteți trece.
Luați loc, doamnelor.
Vă rog să așteptați un minut.
Führerul își hrănește câinele. Va veni imediat.
Spune-mi... Cum îl... Cum îl salutăm pe Führer?
Führerul vă va vorbi mai întâi și răspundeți "Heil, Führerul meu".
Și cu salutul nazist?
Nu va fi nevoie.
Nu ați fost recrutate ca soldați, ci ca secretare.
Comportați-vă normal.
Fiți naturale.
Îl voi întreba dacă acum are timp pentru voi.
Führerul meu, au sosit doamnele din Berlin.
Vreau să vă mulțumesc că ați venit în mijlocul nopții, doamnelor.
Dar în război, nu suntem întotdeauna stăpânii propriului nostru timp.
- Îmi poți spune numele tău? - Margarethe Lorenz. Heil.
- De unde ești? - Fulda. Heil.
- Și tu? - Ursula Puttkamer. Heil.
Lasă asta, copilă. Spune-mi de unde ești.
Frankfurt pe Main, Fuhr...
Eu sunt Hannah Potrovsky, născută și crescută în Berlin.
Mai exact, sunt din Pankow.
Hedwig Brandt, din Crailsheim, Swabia.
- Și tu? - Traudl Humps. Sunt din Munchen.
O muncheneză.
Deci, domnișoară Humps, putem începe?
Blondi nu-ți va face nimic.
E foarte inteligentă.
De fapt, e mai inteligentă decât mulți oameni.
Fă-te comodă.
Nu fi emoționată. Fac multe greșeli când dictez...
Tu nu vei face mai multe.
Ești destul de tânără.
- Câți ani ai? - 22, Führerul meu.
Tovarășii mei conaționali...
bărbați germani și femei germane...
membri ai Partidului...
Cred că este un lucru rar
ca un om să stea în fața vechilor săi susținători după 20 de ani,
și în acești ani, nu a trebuit să-și modifice politica.
Propun să mai încercăm o dată. Voi vorbi mai rar.
Am reușit! Mi-a dat o slujbă!
Ferește!
Nu te opri! Pleacă de pe stradă!
Ferește!
Asta e artileria.
Ești nebună? Cum să tragă cu artileria?
Doamnă Junge, aveți dreptate! Nu sunt bombe, e artileria!
Sunt rușii.
Ce cadou de aniversare frumos.
Ce se întâmplă, Burgdorf? De unde se trage?
La mulți ani, Führerul meu.
Centrul Berlinului e bombardat de la Poarta Brandenburg
până la palatul Reichstag și la gara Friedrichstrasse.
De unde se trage?
Încă nu avem rapoarte. Koller e la telefon.
Dă-mi-l.
Koller, realizezi că Berlinul e atacat?
Nu.
Să nu-mi spui că nu auzi tunurile!
Nu, sunt în parcul Werder Game.
Berlinul e zguduit!
Rușii au cucerit un pod de cale ferată peste Oder.
Nu au tunuri de cale ferată aproape de Oder.
Ăsta nu e tir de mare distanță.
Comandamentul tunurilor antiaeriene din buncărul de la grădina zoologică
spune că sunt tunuri de calibrul 10 și 12 centimetri.
Bateriile rusești sunt acum în Marzahn.
Sunt doar la 12 km de centrul orașului!
Rușii sunt chiar așa aproape?
Întregul comandament al forțelor aeriene ar trebui spânzurat!
Scandalos!
Rușii sunt la doar 12 kilometri de centrul orașului,
și nimeni nu mi-a spus! A trebuit să întreb!
Führerul meu, poate e tir de lungă distanță.
Ați pomenit de tunuri de cale ferată...
Prostii!
Himmler e doar un clovn îngâmfat!
Înfumurați!
Înfumurați peste tot! Mi-e silă doar când mă gândesc la ei!
Führerul pornește azi operațiunea "Clausewitz".
Berlinul ca oraș din prima linie. Nu va putea apăra orașul.
Dacă Führerul rămâne, va trage întregul Reich după el.
Trebuie să-l convingem să nu facă asta. Vorbește cu Hewel.
E singurul diplomat care îl mai poate influența.
Crede-mă, n-are rost.
Atunci vorbește cu cumnata ta.
De ce nu? Ești însurat cu sora Evei Braun,
deci ești "înrudit" cu Führerul. Trebuie să încercăm totul.
Berlinul e practic înconjurat de ruși.
Ești tânăr. În curând vei fi tată.
- Vrei să mori în Berlin? - Cu siguranță că nu.
Domnilor, Führerul!
Scoateți totul rapid! Plecăm în două ore.
- Ce se întâmplă? - Facem bagajele.
Plecăm... N-ai auzit? "Clausewitz" a început.
Toate departamentele guvernului și birourile Wehrmacht
părăsesc Berlinul.
Cine va hrăni civilii și soldații?
Nu mă întrebați pe mine, domnule profesor.
E o nebunie.
Domnule profesor!
Nu voi permite ca lucrurile mele să fie evacuate!
Chiar așa?
Proviziile de hrană ale Berlinului nu vor face față!
Un bun soldat va găsi întotdeauna ceva de mâncare!
Sigur!
Și când vor începe luptele, de la cine va lua mâncarea?
De la civili. Nu pot permite asta!
Sunt ordinele Führerului.
Ca șef al departamentului, ascult doar de SS și de Himmler!
Dar ca doctor aparțin Wehrmachtului, și suntem încă aici.
Ține minte asta.
Profesorul poate rămâne în Berlin. Dă-i un permis autorizat.
Mișcați-vă!
Totul pentru Germania. Heil, Führerul meu!
Führerul meu, eu... Heil, Führerul meu!
Abia așteaptă să plece.
Îi urăsc pe nătărăii ăștia cu două fețe care spun "sieg heil",
dar pe la spate spun "pupa-mi-ai... mătușa".
Führerul meu...
Vă implor să părăsiți Berlinul. Nu e prea târziu.
Prea târziu?
Vino încoace, Hewel.
Hewel, tu mai ești de părere că ar trebui să contactăm Aliații...
și să folosim politica.
Într-adevăr. Ar trebui să folosim politica.
Politica? Gata cu politica!
Sunt sătul de politică!
Când voi muri, vei avea destulă politică cu care să te descurci.
Führerul meu...
E în regulă, dragul meu Himmler.
Credinciosul meu Heinrich.
E în regulă... Acum du-te.
Între noi fie vorba, cred că i-a ajuns.
Da?
La ce te aștepți de la un vegetarian abstinent și nefumător?
Fii serios.
Va trebui să mă ocup personal.
Berlinul va cădea în următoarele zile.
După ce Führerul va muri, cine va negocia cu aliații?
Ce te face să crezi că vor negocia?
Au nevoie de statul nazist și de SS-ul meu
pentru a păstra ordinea după război.
Lasă-mă o oră cu Eisenower și va fi de acord.
Deja am luat legătura.
- Ai grijă, asta e trădare. - Fegelein, am alte griji.
Să-l salut pe Eisenower cu salutul nazist sau să-i strâng mâna?
Ia te uită...
Cu cât se face mai târziu, musafirii sunt mai plăcuți.
Domnilor, plecați deja?
Voiam sa vorbesc cu voi.
Ordinul Führerul de a distruge toate...
Chiar trebuie să plec.
Vă aștept în vizită la Hohenlychen.
Eu și oamenii mei mergem spre nord să sprijinim lupta pentru Berlin.
Speer, bombardamentele asupra orașelor noastre au și o parte bună.
E mai ușor să cureți dărâmăturile decât să demolezi totul.
După ce vom câștiga războiul, reconstrucția va fi foarte rapidă.
Câte mii de ore am petrecut la aceste minunate modele?
Ești un adevărat geniu, Speer.
Da, ești.
Doar noi doi realizăm că al Treilea Reich nu e posibil
dacă se bazează doar pe magazine, fabrici, zgârie nori și hoteluri.
Acest Al Treilea Reich va fi o vistierie a artei și a culturii
care va dăinui peste milenii.
Înaintea noastră sunt orașele antice, acropolele,
orașele medievale, cu catedralele lor,
și știm că oamenii au nevoie de așa ceva, de un centru.
Da, Speer...
Asta a fost viziunea mea.
Și încă mai este.
Führerul meu...
Dacă vreți să realizați aceste planuri, trebuie să plecați.
- Spune ceva, Eva. - El e Führerul.
El știe ce e bine.
Vă rog, plecați din Berlin.
Rușii aproape ne-au înconjurat.
Nu pot face asta, copilă.
M-aș simți ca un lama care rotește o roată de rugăciune goală.
Trebuie să forțez un final în Berlin,
sau să-mi înfrunt prăbușirea.
Speer...
Tu ce spui?
Trebuie să fii pe scenă când se lasă cortina.
Încărcați!
Lăsați-mă în pace!
Câți ani ai? 12? Și tu? 14? Și tu?
Vreți să vă jucați de-a războiul?
Duceți-vă acasă, jucați-vă altceva!
Tu cine ești? Ce dorești?
Pe fiul meu... viu.
Ar trebui să fii mândru de el.
A distrus două tancuri. Azi, Führerul îl decorează.
Ești tânăr.
- Pe ce front ai luptat? - Încă nu am avut onoarea.
Ai noroc că încă nu ai văzut o bătălie. Trimite copiii acasă.
Vom lupta până la ultimul om.
Ce apărați?
Asta e o capcană.
Rușii vor ataca din ambele părți, deci nu există scăpare.
Îi vom împușca!
- Cu ce? - Vom folosi tunurile antiaeriene.
Rușii vin cu mai multe armate, cu tancuri și artilerie grea.
Chiar credeți că le veți ține piept măcar pentru 5 minute?
Am jurat în fața Führerului.
Nu înțelegeți? Am pierdut războiul! S-a terminat!
Lașule!
Plecați de aici! Acum!
Când vor veni rușii și veți fi tot aici, veți muri cu toții!
Poate mă repet, dar Armata a 9-a trebuie să se retragă.
Altfel va fi nimicită.
Armata a 9-a nu se va retrage! Spune-i lui Busse să lupte.
În acest caz, Armata a 9-a e pierdută.
Vom respinge rușii în nord și în est
cu un asalt formidabil și neobosit.
Cu ce unități?
Divizia lui Steiner va ataca dinspre nord și se va uni cu Armata a 9-a.
Armata a 9-a nu poate merge spre nord.
Inamicii sunt de zece ori mai mulți.
Pune-l pe Wenck să o sprijine cu Armata a 12-a.
Dar Armata a 12-a merge spre vest, spre Elba.
Spune-le să se întoarcă!
- Atunci, frontul vestic va fi expus. - Îmi pui la îndoială ordinele?
Cred că am fost foarte explicit!
Aliații vestici vor realiza că doar noi îi putem respinge pe bolșevici.
Suntem ultimul bastion în calea hoardelor asiatice.
Dacă apărăm Berlinul câteva zile, vom face un pact cu americanii.
Mohnke... Ai venit.
Führerul meu.
Azi am declanșat "Clausewitz". Berlinul a devenit oraș de front.
Tu vei comanda apărarea districtului guvernamental.
Dacă se va lupta în Berlin, vom lupta până la ultimul om.
Dar sunt peste 3 milioane de civili.
Trebuie evacuați.
Îți apreciez îngrijorarea, Mohnke.
Dar trebuie să ne păstrăm sângele rece.
Acum nu putem să ne facem griji pentru acești așa ziși civili.
Cu tot respectul, ce vor păți femeile și copiii,
miile de răniți și bătrânii?
Într-un asemenea război nu există civili.
Führerul și-a pierdut simțul realității.
Mută divizii care există doar pe harta sa.
Unitatea răvășită a lui Steiner abia se poate apăra singură,
și acum vrea ca Steiner să atace.
- E o nebunie! - Spune-i lui asta.
- Nu va asculta. Știi asta. - Trebuie să facem ceva.
Ești nebun? Ne va da afară ca pe Rundsted și pe Guderian.
Și ce dacă?
Suntem soldați. I-am jurat credință Führerului.
Și asta ar trebui să ne împiedice să gândim?
Uite cine vorbește! Un oportunist! Un carierist fără milă!
Pardon?
- Unde ai fost? - Nu e treaba da!
Führerul meu, Tinerii Hitleriști din Berlin
sunt cei mai buni vânători de tancuri.
Sunt mândru de voi toți.
Führerul meu, acest băiat, singur, a distrus două tancuri cu o bazooka.
Numele lui este Peter Kranz.
Deci te numești Peter.
Aș vrea ca generalii mei să aibă curajul tău.
Bravo, bravo.
Istoria vă va ține minte.
Și când Germania se va ridica din ruine,
voi veți fi eroii ei.
Heil vouă!
Nu știu ce simți tu, dar pe mine mă înfioară chestia asta.
- Prefer bombardamentele. - Ce se va întâmpla cu noi?
Ieri mi-a zis că e în regulă dacă plec.
Toți îl abandonează. Nu putem să ne ridicăm și să plecăm.
Nici eu nu pot.
Habar n-am unde să mă duc.
Părinții și prietenii de acasă m-au avertizat.
Mi-au spus să nu mă bag printre naziști.
Acum să mă întorc și să le spun că am făcut o greșeală?
"Când lucrurile au devenit grave, am realizat că am greșit."
Viața va continua, cumva.
Dumneavoastră ce credeți, colonele?
Ar trebui să plecăm?
- În ce direcție? - Nu știu. Unde e nevoie de noi.
Veniți sus cu toții! Va fi o petrecere.
Hai!
Hai, copii!
Vreau ca azi să ne distrăm.
Nu contează unde vor merge inamicii,
vor trebui să găsească numai terenuri pârjolite.
Asta e condamnarea la moarte a poporului german.
Fără electricitate, fără gaz, fără apă proaspătă,
fără cărbuni, fără transport.
Distrugând toate căile ferate, canalele, docurile,
vasele și locomotivele, vom arunca Germania înapoi în Evul Mediu.
Vom fura poporului nostru orice șansă de supraviețuire.
Dacă pierdem războiul, nu mai contează dacă poporul va muri.
Nu trebuie să ne gândim la nevoile primitive ale poporului german.
Din contră, mai bine distrugem chiar noi aceste lucruri.
S-au dovedit prea slabi și după legea naturii, vor fi exterminați.
Sunt poporul vostru. Sunteți Führerul lor.
Singurii care vor supraviețui bătăliei sunt cei inferiori.
Cei mai buni au căzut deja.
Poftim. Ar trebui să dansați.
Cu plăcere.
- Scuzați-mă. - Da, desigur.
Ce s-a întâmplat?
Convinge-l că trebuie să părăsim Berlinul, Eva.
Sau vino cu mine.
Eva! Vei muri.
Porniți muzica!
Vreau să dansez!
Dansați!
- Doriți ceva anume? - Swing.
Traudl...
Totul e atât de ireal...
ca un vis, când vrei să te trezești, dar nu poți.
Și continuă la nesfârșit.
Gerda, mi-e rău...
Hai! Hai!
Nu mi-am mutat postul...
Nu mi-am mutat postul de comandă!
În vest?
Sunt la 1.000 de metri de inamic!
Generale!
Alo! Alo!
Raportul, generale.
- Voi fi împușcat. - Poftim? Pentru ce?
Susțin că mi-am mutat postul de comandă în vest,
departe de inamic.
- Nu-i o idee rea. - Vino cu mine.
- Schenck. - Mohnke.
Sunt în buncărul Cancelariei, apăr districtul guvernamental.
- Am nevoie de ajutorul tău. - E dificil. Au fost evacuați toți.
Nu mai e nimeni, în afară de mine și de adjutantul meu.
- Ești medic? - Da, intern.
Găsește un vehicul și adu-ne toată morfina, penicilina,
și toate medicamentele pentru prim ajutor pe care le poți găsi.
Să văd ce pot face.
Mulțumesc. Grăbește-te.
Trebuie să-l văd pe Führer.
- Pentru ce? - Voi fi împușcat.
Așteptați aici.
Armele, vă rog.
Nu aici.
Postul de gardă numărul 2.
Am înțeles.
Generale...
Nu dumneavoastră.
- Heil Hitler. - Heil Hitler.
Ce se întâmplă?
De ce voi fi împușcat?
Știți că Führerul a interzis orice retragere spre vest.
Ofițerii care au încălcat ordinul vor fi arestați și împușcați pe loc.
Ce vrei să spui? Unitățile mele s-au luptat din greu zile la rând!
Postul meu de comandă e la doar un kilometru de linia frontului.
Continuă.
Vezi asta, da? Nu folosi tonul ăsta cu mine.
Acum fă ce ai de făcut!
Cred că trebuie să-i explicați chiar Führerului.
Veniți cu mine.
Nu vă pot lăsa să treceți.
Am venit la ordinele comandantului Mohnke.
Avem nevoie de materiale pentru prim ajutor de la spitalul militar.
E gol. Au plecat toți.
- Și răniții? - De unde să știu eu?
- Mă duc să mă uit. - Domnule colonel! Rămâneți aici!
Aveți grijă să nu fiți ucis. Sunt ruși peste tot.
Vedeți aia?
E sfârșitul Reichului. E teritoriu rusesc.
Îmi permiteți?
E atât de încăpățânat.
Ar trebui să fiu alături de soldații mei.
Ești sigur că Führerul are nevoie mine?
Bea! Ordinele Führerului!
- Chiar l-ai impresionat pe Führer. - Nu crezi că Steiner va ataca?
Nu cred că unitățile lui Steiner pot ataca,
dar de ce îți spun ție asta? Știi mai bine decât mine.
Dacă Steiner nu atacă, Berlinul este pierdut.
Felicitări, reportul tău l-a impresionat pe Führer.
Te-a numit comandantul apărării Berlinului.
Mai bine eram împușcat decât să am onoarea asta...
Alarmă falsă!
Rămâi aici. Sunt prea departe ca să facă ceva.
Dați-vă la o parte, doamnelor, vă rog.
- Artileria germană e aici? - Mi-e teamă că nu.
Dar atacul lui Steiner trebuia să fie lansat deja.
Trebuie să plecați. Nu mai e timp.
Dar Führerul crede că atacul lui Steiner va salva situația.
L-am auzit spunând că atacul lui Steiner va întoarce situația.
Toți consilierii Führerului știu că asta e absurd!
N-aș fi surprins dacă și el ar crede asta.
- De ce ne-ar amăgi? - Ce are de pierdut?
Nu cred o vorbă!
Inamicul a pătruns pe un front larg.
Au ocupat Zossen în sud și avansează spre Stahnsdorf.
Sunt la periferia nordică între Fronau și Pankow.
Au ajuns la Lichtenberg, Mahlsdorf și Karlshorst în est.
Asaltul lui Steiner le va recuceri.
Führerul meu...
Steiner...
Steiner nu a reușit să mobilizeze destui oameni.
Nu a putut să lanseze atacul.
Oamenii aceștia vor rămâne aici. Keitel, Jodl, Krebs și Burdgorf.
A fost un ordin!
Asaltul lui Steiner a fost un ordin!
Cine crezi că ești ca să-mi încalci un ordin?
Deci la asta s-a ajuns.
Armata m-a mințit.
Toți m-au mințit. Chiar și SS-ul!
Generalii noștri sunt doar o gașcă de nevrednici lași și neloiali.
Nu vă pot permite să insultați soldații...
Sunt lași, trădători și ratați!
Führerul meu, e strigător la cer!
Generalii noștri sunt gunoiul poporului german!
Nicio fărâmă de onoare!
Își mai spun generali!
Ani de zile în Academia Militară doar ca să știe să țină tacâmurile!
Ani la rând, armata mi-a zădărnicit planurile!
Mi-au pus tot felul de piedici!
Trebuia să lichidez toți ofițerii de rang înalt, cum a făcut Stalin!
Eu n-am studiat la Academie, dar am cucerit Europa de unul singur!
Trădătorii!
Am fost trădat și înșelat chiar de la început!
Ce trădare monstruoasă a poporului german.
Dar toți trădătorii vor plăti. Vor plăti cu sângele lor.
Se vor îneca în propriul lor sânge.
Gerda, calmează-te, te rog.
Ordinele mele au ajuns la urechile unor surzi.
În aceste circumstanțe, nu mai pot conduce...
S-a terminat.
Am pierdut războiul.
Dar, domnilor, dacă aveți impresia că voi părăsi Berlinul,
vă înșelați amarnic.
Mai degrabă îmi zbor creierii.
Faceți ce doriți.
Führerul nu vorbea serios că se va împușca...
Doamnă Junge și doamnă Christian...
Schimbați-vă. Într-o oră va pleca un avion. Vă va duce în sud.
Totul e pierdut...
Pierdut fără speranță.
Știi că voi sta cu tine. Nu te voi lăsa să mă trimiți departe.
Și eu rămân!
Și acum?
E timpul să încheiem spectacolul.
Cum? Vrei să abandonezi? Asta e de neconceput.
Führerul a spus că nu ne vom preda.
Nu vom repeta noiembrie 1918.
- Niciodată! - L-ați auzit. Nu ne mai conduce.
A spus... "Faceți ce doriți".
Führerul e Führerul! Își va reveni.
Și ce se va întâmpla atunci?
Nu ne vom preda niciodată. Führerul nu va fi de acord.
A jurat să-și urmeze voința.
Sunt doar vorbe goale! Trebuie să facem ceva, cât nu e prea târziu.
- Vreți să-ți salvezi pielea. - Nu-mi vorbi așa!
La naiba!
Nu vom scăpa cu viață. Totul s-a terminat.
Așteaptă.
Dar Führerul e nesigur. Dacă se sinucide?
Gunsche a spus că e un tunel pe sub liniile rusești până la americani.
De ce ai spus că vei rămâne cu el?
Sincer... nu știu.
S-au oprit. Hai. Să mergem la o plimbare.
Traudl...
Fetelor, hai să fumăm...
Să ne întoarcem.
De unde au venit?
Noi recruți din Forțele Populare. Încorporați în după-amiaza asta.
Spune-le să iasă din bătaia focului!
Acești recruți sunt sub comanda directă a doctorului Goebbels.
Vreau să plece de acolo, imediat!
Voi răspunde eu pentru asta.
Nu cred că așa e corect.
Minunat.
Oprește! Stinge luminile!
Nu mișca!
Ce noroc. Sunt germani.
Ajutor! Vor să ne ucidă!
- Ce se întâmplă aici? - Sunt polițiști militari.
Nu cred.
Opriți! Dați-le drumul!
Ce se întâmplă aici?
Nu e treaba ta!
Am găsit acești dezertori în casele lor.
Vor fi împușcați, ca toți trădătorii.
Sunt bătrâni, civili. Nu puteți face asta!
Nu?
Cine mă va opri? Tu?
Ajunge.
Mișcați-vă!
El e doctor.
- Poți opera? - Nu chiar.
Spune-i lui Ilse că nu poate lua multe jucării.
O jucărie de copil.
Și fără pijamale inutile.
Domnule ministru Goebbels...
Vin și soția și copiii mei. Vă rog, aveți grijă de ei.
Vă mulțumesc. Domnule comandant de brigadă, ce pot face pentru dumneavoastră?
Rușii seceră recruții din Trupele Populare.
Le lipsește experiența și armamentul potrivit.
Dar compensează prin credința lor arzătoare în victoria finală.
Dacă nu le dai arme nu vor putea lupta.
Mor degeaba.
Nu îmi pasă.
Repet, nu îmi pasă!
Poporul german și-a ales soarta.
Asta ar putea surprinde unii oameni. Nu te amăgi singur.
Nu am forțat poporul german.
Ei ne-au ales. Iar acum, gâturile lor sunt tăiate.
Da?
Eva, trebuie să-l lași pe Führer.
- Hermann! - Nu fi proastă.
E vorba de viață sau moarte.
Cum poți spune așa ceva?
- Unde ești? - Am hotărât să nu mor în Berlin.
- Hermann, sora mea știe unde ești? - Te sun eu mai târziu.
Salut, copii. Camera voastră e în dreapta.
Așteptați-mă.
- Bună ziua, doamnă Goebbels. - Mă bucur să te văd, doamnă Junge.
Hai, intrați în rând!
Vino aici, Helga. Intră în rând.
Îmbrăcăm cele mai bune haine și apoi îl salutăm pe unchiul Hitler.
Da! Da! Da!
- Vă amintiți cântecul vostru? - Da.
Niciun tărâm nu e mai frumos,
mai departe și mai întins decât al nostru...
Dacă vrei să fii sigur, împușcă-te în gură.
Craniul îți va exploda.
Nu vei simți nimic. Vei muri imediat.
Vreau să arăt bine când voi muri. Voi lua otravă.
Dacă trebuie să mor eroic, nu vreau să simt durere.
Ăsta e un mod foarte sigur.
Paralizează nervii și sistemul respirator.
Mori în câteva secunde.
Îmi dai și mie una?
Și mie.
Slavă Domnului că Himmler mi-a lăsat o provizie mare.
Mulțumesc.
Îmi pare rău că nu-ți pot da un cadou mai frumos.
Berlin, 23 aprilie 1945.
Dragele mele surori, îmi pare rău că trebuie să vă scriu asta.
Dar nu mai putem face nimic. În orice moment se va putea sfârși.
Ar trebui să știți că Hermann nu e aici.
Dar cred că îl veți mai vedea.
Sunt sigură că o vreme va continua lupta în Bavaria.
Führerul nu mai crede într-un final favorabil.
Fiul meu drag, nu știu dacă vei primi această scrisoare.
Poate cineva îți va transmite ultimele mele cuvinte.
Am stat alături de tata împotriva voinței sale.
Duminica trecută, Führerul a vrut să mă ajute să plec.
O cunoști bine pe mama ta. Avem același sânge.
Nu m-am gândit de două ori.
Ideea noastră minunată a murit
alături de toate lucrurile frumoase,
nobile și admirabile pe care le-am cunoscut.
Viața după moartea Führerului și după Național Socialism
nu mai merită trăită.
De aceea copiii sunt aici.
Sunt prea buni pentru ce va urma.
Un Dumnezeu iertător mă va înțelege că le-am dat mântuirea.
Voi purta brățara de aur cu piatră verde până în ultima clipă.
Apoi îmi va putea fi luată și tu va trebui să o porți
așa cum am purtat-o eu întotdeauna.
Mi-e teamă că am trimis ceasul cu diamante la bijutier.
Am scris jos adresa.
Dacă ai noroc, poate îl vei recupera.
Vreau să îl ai tu.
De asemenea, vei primi brățara cu diamante
și pandantivul din topaz pe care mi l-a dat Führerul de ziua mea.
Factura pe care o atașez, pentru Heise & Co, nu a fost încă plătită.
S-ar putea să mai primești câteva facturi,
dar pentru maxim 1500 mărci.
Te rog să arzi toate scrisorile private și oficiale pentru Führer.
Îți mai trimit mâncare și țigări.
Te rog să dai o parte din cafea lui Lindners și lui Kargels.
Țigările sunt pentru Mandi. Tutunul e pentru tata.
Ciocolată e pentru mama.
Atât îți pot spune. Deocamdată ajunge.
Îți urez mult noroc, draga mea soră.
Și ține minte, sunt sigură că îl vei revedea pe Hermann.
Multe sărutări.
Sora ta...
Inge!
Keitel, vreau să pleci diseară.
Du-te la Dönitz. Ajută-l să organizeze totul.
Trebuie să punem lucrurile în mișcare, din nou.
Nu înțeleg.
E un dezastru. Nu mai avem câmpuri petrolifere.
E imposibil să conducem operațiuni la distanță.
După ce voi redobândi controlul, va trebui să recuperăm petrolul.
Alte întrebări?
Nu, Führerul meu.
Bine. Drum bun.
"Führerul meu, după decizia ta de a rămâne în Berlin,
am aprobarea ta, ca în funcție de vicecancelar,
să preiau imediat comanda întregului Reich,
cu întreaga putere și autoritate?
Dacă nu primesc niciun răspuns până la ora 22:00,
voi presupune că ai pierdut puterea.
Voi servi bunăstarea poporului și a țării noastre."
Trădează Germania... Și pe tine!
Grija lui Göring nu e nejustificată.
Dacă vom pierde sistemul de comunicații,
ceea ce se poate întâmpla oricând,
vom fi izolați de restul lumii.
Nu vom mai putea transmite ordine.
Eu văd altceva. Göring vrea să ia puterea.
N-am avut încredere niciodată în banda aia adunată la Obersalzberg.
Puțea a lovitură de stat.
Ratatul ăla! Lipitoarea!
Un parvenit! Un trântor!
Cum îndrăznește să mă declare incapabil de a conduce?
Mâine ar putea să mă declare mort!
- Bună ziua, doamnă Junge. - Cum ați ajuns la Berlin?
Nu a fost ușor. Trebuie să-l văd pe Führer.
În locul dumneavoastră aș aștepta.
Forțele aeriene... Ce au făcut?
E un motiv suficient ca să-l execut!
Acel dependent de morfină a dus la coruperea acestei țări.
Și acum asta!
M-a trădat.
Pe mine!
Vreau ca lui Göring să-i fie luate toate puterile
și să fie dat afară din guvern.
Dacă nu voi supraviețui,
vreau să fie executat imediat.
Și cu noi cum rămâne?
Mai avem vreo speranță?
Plecați cât mai aveți timp.
Führerul vrea să rămână aici. Nu-l putem lăsa singur.
Pentru ce îl așteaptă pe Führer, nu va avea nevoie de nimeni.
Cu atât mai puțin de voi.
Dar domnul Goebbels și soția sa rămân. La fel și copiii.
Dar copiii...
Întotdeauna am crezut că...
Am crezut că va exista o cale...
Intră.
Albert... Salut.
Febră?
Albert, inima mea nu mai rezistă.
- De ce nu iei copiii și să pleci? - Dar unde să merg?
Ți-am spus odată, pot trimite o barjă la Schwanenwerder.
Poate fi aranjată ca o ascunzătoare până ce se va termina,
ceea ce nu va mai dura mult.
M-am gândit cu grijă la asta.
Nu voi lăsa copiii să crească într-o lume fără Național Socialism.
Mai gândește-te, Magda.
Copiii merită un viitor.
Dacă moare ideea Național Socialismului, nu mai e viitor.
Nu pot să cred că vrei asta cu adevărat.
Du-te...
Intră.
Știam că vei veni.
Nu ești dintre cei care l-au abandonat pe Führer.
Am venit doar ca să-i spun Führerului "la revedere".
Trebuie să mă întorc la Hamburg în noaptea asta.
Desigur. Ia loc.
Am adus o parte din mobila pe care ai proiectat-o pentru mine.
Nu puteam să plec cu ea.
Hai, servește-te. Pariez că n-ai mâncat toată ziua.
Din întâmplare, ai dreptate.
Mulțumesc.
E foarte important că ai venit.
Îi dovedește că ești alături de el.
Avea îndoieli?
Se întreba dacă ai putea fi împotriva lui.
Dar i-am tot spus că vei veni. Și acum ești aici.
A fost încântat că l-ai sfătuit să rămână în Berlin.
Și eu cred că e alegerea cea mai bună.
Știi ceva?
Poate pare o nebunie, dar...
Mă bucur mult să pot rămâne.
Și nu mi-e frică.
Da?
Deci... ai venit.
Führerul meu.
E în regulă. Hai să ne așezăm.
Aveam planuri așa de mari pentru Germania și pentru lume...
Nimeni nu m-a înțeles, nici măcar vechii mei camarazi.
Ce oportunități uriașe am avut. Lumea a fost atât de aproape...
Prea târziu.
Dar sunt mândru că i-am înfruntat deschis pe evrei
și că am curățat Germania de otrava evreiască.
Nu mi-e greu să mor.
Doar momentul acela...
și apoi, pacea eternă.
Cruță poporul german, Führerul meu.
Dacă propriul meu popor a căzut la acest test,
nu voi vărsa nicio lacrimă pentru el.
Nu merită nimic.
E destinul lor. Ei înșiși sunt de învinuit.
Luni de zile...
Trebuie să-ți spun, Führerul meu...
Luni de zile nu am îndeplinit ordinele tale de distrugere.
Există documente care dovedesc nu doar că am ignorat ordinele,
dar chiar am acționat împotriva lor.
A trebuit să-ți spun.
Dar loialitatea mea față de tine nu a dispărut niciodată.
Deci, pleci...
Bine. La revedere.
Îți doresc toate cele bune.
Peter!
Totul e în regulă, băiatul meu.
Febră.
Da, dar e viu.
Curajul și loialitatea încă mai există.
Lord Von Greim și doamnă Reitsch,
sunt încântat că ați sosit amândoi, teferi, mai mult sau mai puțin.
Luați loc.
Am fost sub un tir puternic, dar am putut ateriza în Gatow.
Drumurile erau impracticabile, așa că am luat un avion,
am zburat peste liniile rusești, și am aterizat pe axa est-vest,
la câteva sute de metri de aici.
Chiar înainte de aterizare am fost loviți de artileria rusă.
Generale Von Greim, te numesc comandant al forțelor aeriene
și mareșal de front.
O mare responsabilitate se află pe umerii tăi.
Va trebui să readuci la viața întreaga forță aeriană.
Au fost făcute multe greșeli. Fii nemilos.
Viața nu iartă slăbiciunea.
Această așa zisă umanitate e doar aiureală de preoți.
Compasiunea e un păcat capital.
Compasiunea pentru cei slabi e o trădare a naturii.
Cei mai puternici pot fi victorioși doar prin eradicarea celor slabi.
Am respectat întotdeauna această lege a naturii,
nepermițându-mi să simt compasiunea.
Am suprimat fără milă opoziția domestică
și am zdrobit violent rezistența raselor străine.
Aceasta e singura cale.
Primatele, de exemplu, ucid orice străin.
Ce e valabil pentru primate e valabil și pentru oameni.
În Lübeck, Himmler a vrut să se predea puterilor occidentale,
prin contele Bernadotte, după o știre de la radioul englez.
Himmler...
Dintre toți oamenii, Himmler!
Adevărul tuturor adevărurilor!
Asta e cea mai mare trădare!
Göring, desigur...
El a fost corupt dintotdeauna.
Speer, un artist idealist și imprevizibil.
Toți ceilalți! Da! Da! Da!
Dar nu Himmler.
A înnebunit?
A vrut puterea spunând că eu sunt bolnav,
poate chiar mort.
Vă rog să mă lăsați cu lordul Von Greim și doamna Reitsch.
Și chemați-l pe Fegelein.
Führerul meu, nu știm unde este.
Dar e adjutantul lui Himmler, trebuie să fie aici!
Nu l-am văzut de câteva zile.
Vreau să raporteze imediat!
Doctore, rămâi, te rog.
Tu și Greim veți pleca imediat.
Veți zbura la Dönitz.
Spuneți-i să se asigure că Himmler va fi pedepsit.
Führerul meu, lordul Von Greim și eu am hotărât să murim aici.
Vă mulțumesc pentru această dovadă de loialitate.
Dar Himmler trebuie să moară. E vinovat de înaltă trădare!
Am făcut bine că nu l-am informat despre planurile mele.
Führerul meu?
Credeți că voi sta și voi privi cum porcii de evrei îmi vin de hac?
Totul face parte dintr-un plan gigantic.
Am permis inamicilor să invadeze Reichul.
Cred că au câștigat, dar ai să vezi, Greim.
Vor avea o mare surpriză.
Dönitz mobilizează trupe în nord, Kesselring în sud.
Vom zdrobi inamicul într-o uriașă manevră în clește.
Și am trei armate lângă Praga care vor ataca din spate.
Nu știam că mai avem atâtea trupe.
Am aranjat ca în scurt timp să ai mii de avioane cu reacție,
ca să faci forțele aeriene atât de puternice precum erau.
Îngenunchez în fața geniului tău și a altarului patriei noastre.
Heil, Führerul meu.
Ai cerut să părăsești Berlinul?
După cum știi, toți medicii și oamenii lui Himmler au plecat.
Himmler e un trădător. Va primi pedeapsa meritată.
Ca medic SS, nu mai am îndatoriri aici.
Cererea ta de a părăsi Berlinul nu este acceptată.
Familia mea...
Dacă rușii mă găsesc aici... Trebuie să plec!
Nu ai greșit cu nimic.
Generațiile viitoare îți vor mulțumi pentru cercetările tale.
Hai să discutăm asta altă dată.
Nu-l găsim pe generalul Fegelein. Nu e în buncăr.
Cum adică nu-l găsiți? Atunci căutați-l!
Vreau să-l văd imediat!
Dacă a fugit, e dezertor! Trădare!
Aduceți-mi-l pe Fegelein!
Fegelein! Fegelein!
Tată, de ce porți uniforma de duminică?
Ernst, s-a întâmplat ceva?
Nu. Mulțumesc.
Și lui Gitte îi e foame.
Ilse, acum trebuie să mănânci și tu ceva.
- Mulțumesc. - Cu plăcere.
Mulțumesc.
- Ce se întâmplă? - Ești arestat.
- Poftim? - Pentru dezertare.
Îmbracă-te. Trebuie să vii cu noi.
Pupați-mă-n fund!
Dă-mi drumul, ticălosule! Nu aveți niciun drept.
Te rog, nu-i lăsa să-l ucidă pe Hermann.
A vrut să fugă, nu e nicio îndoială.
Și ce dacă? E peste tot, oricum.
Gândește-te la biata mea soră. E însărcinată.
A colaborat cu Himmler. E un trădător.
Nu avem compasiune pentru trădători.
Nu ne e milă de trădători.
Va ajunge la Curtea Marțială și va fi împușcat.
Și ce rezolvă asta acum?
Așa vreau eu!
Ești Führerul.
Dă-i drumul.
Rușii vin de peste tot.
Nu mai avem unități de rezervă, iar sprijinul aerian a încetat.
Nu mai avem cum să aducem muniții.
Rușii au ajuns la podul Weidendammer,
în est la Lustgarten, în sud la Potsdammer Platz,
și în vest la Tiergarten, la 3-400 de metri de Cancelarie.
Cât timp vom putea rezista?
O zi, două, maxim.
- Și districtul guvernamental? - Da, Führerul meu.
Führerul meu, ca soldat sugerez să încercăm să ieșim din încercuire.
În timpul luptei pentru Berlin
am pierdut deja 15-20.000 de ofițeri tineri.
Pentru asta sunt tinerii.
Sugestia ta e absurdă! Nebunească!
Gândește-te la miile de răniți. Acum nu-i putem ajuta.
Führerul meu, ordinele sunt gata.
Ai cuvântul meu că Führerul nu va dispărea din istorie
ca un fugar lipsit de glorie.
Chiar dacă scăpăm, voi ieși dintr-o cursă ca să cad în alta.
Va trebui să dorm sub cerul liber sau într-o fermă
și să-mi aștept sfârșitul.
Wenck se apropie cu Armata a 12-a.
Se va putea uni cu Armata a 9-a a lui Busse,
și să dea o lovitură zdrobitoare rușilor, salvându-ne pe toți.
Wenck e un om excepțional.
Telegrafiază-i lui Keitel.
Raportează-mi imediat.
Mai întâi, unde sunt liniile lui Wenck? Apoi, când atacă?
Unde e Armata a 9-a?
Și când va străpunge Armata a 9-a încercuirea?
Vedeți, domnilor, se va dovedi că am avut dreptate.
Wenck va veni.
Vreau să știu dacă Wenck poate ataca sau nu.
E puțin probabil că mica forță a lui Wenck va ataca Armata Roșie.
Cum îndrăznești să spui asta?
Wenck nu are cu ce să înfrunte Armata Roșie!
De ce nu-i spui Führerului?
Ați înnebunit toți? Führerul știe și el!
Dar nu se va preda niciodată! Și nu o vom face nici noi!
Am mai trecut prin asta. Și o dată e suficient.
Hai. Trebuie să plec de aici.
Heil Hitler!
Iartă-mă, am adormit.
Te-ai odihnit puțin, draga mea?
Stenografiază.
Testamentul meu politic.
Din 1914, de când am participat la Primul Război Mondial,
dus împotriva Reichului, au trecut 30 de ani.
În acest timp, toate gândurile mele, faptele și viața mea
au fost dictate de dragostea mea și loialitatea pentru poporul german.
Iartă-mă, dar tirul puternic...
Stai aici.
Vor trece secole, dar din ruinele orașelor și monumentelor noastre
ura noastră va renaște față de cei responsabili,
oamenii care ne-au făcut toate astea...
Internaționala evreiască și susținătorii ei.
Ce s-a întâmplat, domnule ministru?
Închipuie-ți! Führerul vrea ca eu să părăsesc Berlinul.
Mi-a ordonat să plec.
Întotdeauna am ascultat ordinele Führerului. Întotdeauna!
Dar pe acesta nu-l voi asculta.
Voi rămâne alături de Führer.
Îmi pare rău, doamnă Junge, dar...
Trebuie să-ți dictez testamentul meu.
Scriu testamentul Führerului.
Bine.
Înțeleg. Mă întorc imediat la tine.
Führerul meu, eu... trebuie să te întreb, după Legea raselor...
Führerul meu, ești de rasă ariană pură?
Da.
Pot să văd actul de identitate?
Vorbești cu Führerul.
Da, domnule.
Și dumneata, doamnă Braun, ești din rasă ariană pură?
Da.
Atunci nu există obstacole...
Te întreb...
Tu, Führerul meu, Adolf Hitler, o iei pe Eva Braun de soție?
Da.
Tu, Eva Braun, îl iei pe Führerul Adolf Hitler de soț?
Da.
Prin aceasta vă declar soț și soție.
Führerul vrea să vă vadă imediat.
La ora asta?
- Cât timp puteți rezista? - Poate 20 de ore. Nu mai mult.
Rușii sunt la doar câteva sute de metri.
Deocamdată i-am oprit.
Știi ceva, Mohnke? Democrațiile occidentale sunt decadente.
Vor fi învinse de acei oameni disciplinați din est.
Toate cele bune. Mulțumesc.
Nu a fost doar pentru Germania.
Raportul lui Keitel.
Wenck e blocat la sud de lacul Schwielow.
Armata a 12-a nu-și poate continua asaltul asupra Berlinului.
Grosul Armatei a 9-a e încercuit.
Führerul meu, avem nevoie de instrucțiuni
dacă rămânem fără muniție.
Nu mă voi preda niciodată. Niciodată.
Vă interzic să vă predați. E valabil pentru toți comandanții.
Ascultă, Günsche. Doamna Braun... Soția mea și eu ne vom sinucide.
Dar nu vreau ca rușii să-mi expună trupul în vreun muzeu.
Nu mă lăsa să cad în mâinile lor, mort sau viu!
Vreau ca trupul să-mi fie ars ca să nu fie găsit niciodată.
Günsche...
Promite-mi că vei pregăti totul pentru înlăturarea rămășițelor mele.
Führerul meu...
E un ordin îngrozitor, dar îl voi îndeplini.
Kempka.
Erich, am nevoie de 200 litri de benzină.
Ce? Nu am atâta benzină!
Știu eu de unde poți să iei.
Ești nebun? Unde găsesc atâta benzină?
Nu-ți pot spune la telefon.
Vino cu mine, te rog.
Führerul vrea să ne vadă.
Să-i spun că nu poți veni?
E vorba de pneumotoraxul meu.
Oricum, nu voi mai trăi mult.
Iertați-mă, doamnă.
Pe aici, domnule profesor.
Vă rog să așteptați aici.
Iertați-mă...
Îmi cer scuze că vă întrerup munca atât de importantă.
Führerul meu, păstrați-vă credința în victoria noastră finală.
Conduceți-ne, și vă vom urma!
Vino.
Intră și alătură-te nouă.
Poftim, bea ceva.
Putem doar să mai bem.
Ia loc.
Da, domnule, situația noastră e fără speranță.
E ceea ce numiți de rahat!
Luați loc.
Suntem onorați, domnișoară... doamnă...
Îmi puteți spune doamna Hitler.
Nu vă temeți, e în regulă.
Păcat că nu mai putem ieși.
Doar dacă vreți o moarte eroică.
Fritz, vino-ți în fire!
Da, domnule! Îmi vin în fire!
Ferește!
A fost cât pe ce.
Heil Hitler!
Domnule locotenent-colonel, ce s-a întâmplat?
Trebuie să-i raportez Führerului.
Nu acum, luați loc. Luați loc, beți ceva.
Pot să v-o prezint pe doamna Hitler?
Atât de tânăr și așa multe medalii. Trebuie să fiți mândru de dumneavoastră.
Trebuie să plec. Nu mai sunt obișnuit cu băutura.
Puteți să folosiți toaleta noastră. Poftiți.
Dacă îți tremură mâna, glonțul ar putea distruge doar nervul optic.
De aceea e mai bine să luați și otravă.
Apăsați pe trăgaci atunci când mușcați capsula.
Voi avea suficient timp?
Otrava își face efectul după o secundă sau două.
Körner, și tu.
Doamnă Junge, l-am cunoscut... pe soțul meu... mai mult de 15 ani.
Dar când mă gândesc, nu știu nimic despre el.
Cu toate că îi place să vorbească.
Abia așteptam să ajungem în Berlin. Dar s-a schimbat atât de mult.
Vorbește doar despre câini și despre mâncare vegetariană.
O urăsc pe Blondi.
Uneori o lovesc pe ascuns, apoi Adolf se miră de comportamentul ei.
Pare că nu vrea să-l vadă nimeni pe dinăuntru.
Adică în profunzime.
În particular, poate fi un om atât de grijuliu.
Dar apoi spune lucruri atât de brutale.
Când e adevăratul Führer?
Hai să fumăm.
Îmi pare rău.
Ai atâtea griji și eu mă vaiet.
Doamnă Junge, dă-mi voie să-ți dau haina asta ca un dar de despărțire.
Îmi plac femeile bine îmbrăcate. Vreau să o iei și să-ți placă.
Ce surpriză. Mulțumesc.
Nu știu unde și când voi putea să o port.
Te rog, încearcă să pleci de aici. Promite-mi.
Mulțumesc, a fost foarte bun, domnișoară Manziarly.
A sosit vremea.
Acum s-a terminat.
Führerul vrea să-și ia rămas bun.
Ești cea mai curajoasă mamă din tot Reichul.
Führerul meu, m-ai făcut cea mai fericită femeie din Germania.
Salută Bavaria din partea mea.
De ce sunteți aici?
Vrem să-i vedem pe mătușa Eva și pe unchiul Hitler.
- Ați mâncat ceva? - Doar micul dejun.
Vă aduc ceva de mâncare și mă întorc imediat, bine?
Bine.
Camarazi, ați auzit ultimele știri de afară?
Berlinul e un oraș de depozite. Unde e casa mea?
Domnule Günsche, trebuie să-l văd pe Führer.
Te rog!
Führerul nu vrea să fie deranjat de nimeni.
Te rog, Günsche. Doar o clipă.
Te rog!
Führerul meu, doamna Goebbels e aici.
Ce mai e?
Führerul meu, te implor să părăsești Berlinul.
Führerul meu, te rog...
Nu ne părăsi! Ce se va întâmpla cu noi?
Mâine, milioane de oameni mă vor blestema,
dar soarta și-a urmat drumul.
Ridică-te... Hai.
Hai...
Mătușă Traudl, chiar îmi plac bubuielile astea puternice.
De ce?
Aici nu putem păți nimic, nu?
Ai dreptate.
La fix!
Domnule Reichsleiter, s-a întâmplat...
Führerul a murit.
Uite-l pe tati.
Ai înnebunit?
Benzina aia a provocat...
Taci, Erich.
Înapoi!
Hai!
Nu! Nu o face!
Las-o pe bunica!
Ordine... Ordine...
Trebuie restabilită ordinea!
Duceți-vă după cei doi!
Pe aici! Știm drumul printre ruine.
Ai încredere în noi! Grăbește-te!
Am fost de partea bestiilor roșii.
I-am sprijinit pe bolșevici.
Sper că rușii au primit mesajul.
Vom afla într-un minut.
Sau poate nu.
Ce vești ne aduceți, domnule general?
Hitler și soția sa s-au sinucis în buncărul Führerului.
Noul guvern m-a împuternicit să încep negocierile de pace.
Între cele două țări ale noastre care au suferit cele mai distrugeri.
Domnule general, ai dori pace în locul meu?
Guvernul meu nu va accepta o predare necondiționată.
În aceste circumstanțe, nu există alternativă.
Nu ne vom preda niciodată! E scandalos!
Am cucerit Berlinul de la ruși cu ani în urmă!
Și îl voi apăra de ruși până la ultima suflare!
Nu voi folosi ultimele mele ore în postul de Cancelar al Reichului
pentru a semna o declarație de predare!
Trebuie să protejăm civilii!
- Ordinul Führerului e definitiv! - Ai înnebunit?
Trebuie să negociem.
Repet, domnilor, nu voi fi de acord să ne predăm.
- Telegrafiază-i mareșalului Zuchov. - Mareșalului Zuchov?
- Ce se întâmplă? - E o nebunie!
- Trebuie să ne predăm rușilor. - Am să te împușc!
Führerul a interzis orice fel de predare.
- Cât va dura? - Cam patru ore.
Bine, copii.
Doctor Stumpfegger a adus medicamentul de care v-am spus.
E amar, dar vă face bine.
Luați toți câte o înghițitură.
Cine e primul?
Heide, tu ești curajoasă întotdeauna.
Încă o înghițitură.
N-a fost așa rău.
Bravo... Helmut?
Bravo.
Vă va împiedica să vă îmbolnăviți în buncărul ăsta umed.
Dar aici nu e umezeală.
Bravo.
Helga...
Eu nu vreau.
Vrei să te îmbolnăvești?
Te rog, mamă, nu vreau.
Nu plânge. Nu te ajută dacă plângi.
Trebuie să bei.
Helga!
Hai! Deschide gura!
Tati!
Somn ușor, copii.
Minciunile vor dispărea într-o zi, și lumina va alunga întunericul.
Îmi citești, te rog?
"Minciunile vor dispărea într-o zi, și lumina va alunga întunericul."
Încă o dată.
Minciunile vor dispărea într-o zi, și deasupra lor...
adevărul va triumfa din nou.
Va fi momentul când vom fi deasupra tuturor, puri și...
fără vină.
- Nu avem nicio șansă. - Nu-mi pasă. Vreau să ies.
Cum vom trece liniile rusești?
Nu voi mai sta un minut aici.
- Vom muri! - Termină! Nu va fi așa rău.
Rușii ne vor prinde dacă rămânem aici.
Bine, să mergem.
Pe 30 aprilie 1945, Führerul s-a sinucis.
Astfel i-a abandonat pe toți cei care îi juraseră credință.
Soldați germani, ați ascultat ordinele Führerului
și erați pregătiți să continuați lupta pentru Berlin,
chiar dacă nu mai aveați muniție și rezistența era inutilă.
Ordon încetarea focului imediată.
Fiecare oră de bătălie
doar va prelungi teribilele suferințe ale civililor,
și suferințele răniților noștri.
De comun acord cu Comandamentul Suprem al Armatei Sovietice,
vă ordon să încetați focul imediat!
Weidling, fostul comandant al forțelor de apărare a Berlinului.
Un pahar cu apă, vă rog.
Nu mai am nevoie de tine.
Zarurile au fost aruncate.
E timpul, doctore.
- Vedeți cât de ocupați suntem. - Insist să ne însoțiți.
Deci asta este.
Du-te. Ai făcut un lucru mare. Mulțumesc.
Schädle, vino cu mine.
Îmi pare rău, nu merg nicăieri.
Să mergem!
Caporalul Krüger primește Crucea de Fier clasa a 2-a,
pentru apărarea podului Wolf.
Caporalul Wagner a distrus două cuiburi de mitralieră
și a apărat strada Puttkammer.
Crucea de Fier clasa a 2-a.
Caporalul Rauch primește Crucea de Fier
pentru ajutarea mesagerilor să treacă prin liniile inamice.
Ceilalți!
Dumnezeule!
Plecați de aici! Repede!
Cine e acolo?
Un german.
Domnule Hewel?
Hewel, slavă Domnului că ești viu.
Unde sunt ceilalți?
Nu știu, doamnă Junge. Probabil sunt pe undeva.
Sunt sigur că majoritatea celor din grupul meu sunt morți.
Nu trebuia să părăsesc buncărul.
Trebuia să mă împușc.
Dar nu am putut.
Mănâncă ceva. E destul timp pentru moarte.
Atenție!
Rămâi cu femeile.
Vino încoace.
Rușii ne-au înconjurat.
Ce vom face?
Poți încerca să treci dincolo.
Nu mai fac niciun pas.
Mai gândește-te. Rușii ne caută doar pe noi.
Ca femeie, ai o șansă.
Încearcă.
Succes.
După ce treci de ruși, nu te uita în ochii nimănui.
Nu uita.
Succes.
Rușii!
Să mergem.
Du-te... Eu nu pot merge.
Te rog.
Trebuie să încerc.
Nu te supăra pe mine.
Mă voi descurca.
Doctore!
Camarazii mei vor să se predea la ruși. Pot să mă alătur dumneavoastră?
Führerul a murit. Vrei să te lupți de unul singur?
Mă simt legat de jurământul meu.
Atunci vorbește cu generalul de brigadă.
- Rușii curăță zona. - Da?
Nicio rezistență. Nu s-a tras niciun foc.
Vor ajunge aici într-o oră. Ce putem face?
Onoarea nu ne permite să ne predăm.
Ce înseamnă asta?
Când vor veni rușii, vom trage până rămânem fără gloanțe.
Apoi ne zburăm creierii.
Prostii!
Sinuciderea asta pentru onoare, e singura cale?
Suntem ofițeri SS.
Nu putem să mai trăim după moartea Führerului.
Cine mai crede asta?
- Vrei să stai puțin cu mine? - Mi-ar face plăcere.
- De ce vrei să mai trăiești? - Și tu de ce vrei să mori?
Vezi asta?
Chiar Führerul mi-a dat-o.
O ultimă decorație.
Probabil. Hitler mi-a dat-o ca dar de bun rămas.
M-a pus să fac un jurământ.
Că mă voi sinucide când voi fi capturat de ruși.
Hitler te-a pus să promiți că te vei sinucide?
Dar de ce?
Probabil că nu a vrut să fiu forțat să-l vorbesc de rău.
Dar ca diplomat, ești apărat de legile internaționale.
Cui îi va fi bine dacă îți vei respecta promisiunea?
Au sosit!
Nu trageți, tovarăși!
Ne-am predat.
Războiul s-a sfârșit.
S-a terminat.
Capitularea completă a fost pe 7 Mai 1945.
Ostilitățile au încetat pe 8 Mai.
Războiul a luat viața a cel puțin 50 de milioane de oameni.
6 milioane de evrei au fost uciși în lagărele de concentrare germane.
Gerda Christian a reușit să scape și a evitat încarcerarea.
A murit în Düsseldorf la 14 Aprilie 1997.
Prof. Dr. Ernst-Günter Schenck a fost eliberat în 1953 de ruși.
A murit în Aachen pe 21 Decembrie 1998.
Generalul Wilhelm Mohnke a fost eliberat de ruși în 1955.
A murit în Damp, lângă Eckernförde, pe 6 August 2001.
Generalul Helmut Weidling a murit în captivitate, în 1955.
Profesorul Werner Haase a fost arestat în buncăr, de către Armata Roșie.
A murit în captivitate la ruși, în 1945.
Otto Günsche a fost arestat de sovietici.
A fost eliberat în 1956 și a murit în Lohmar, în 2003.
Hanna Reitsch a supraviețuit războiului și a bătut multe recorduri în aviație.
A murit pe 28 August 1979.
Robert Ritter von Greim s-a sinucis pe 24 Mai 1945.
Linge și Hentschel au fost arestați de sovietici.
Linge a fost eliberat în 1955 și a murit în 1980.
Hentschel a fost eliberat în 1949 și a murit în 1982.
Constanze Manziarly a dispărut fără urmă, în timpul zborului.
Albert Speer a fost arestat în Flensburg, în 1945.
A fost condamnat la 20 de ani, în procesul de la Nuremberg.
A fost eliberat în 1966 și a murit în Londra, în 1981.
Generalii Keitel și Jodl au fost condamnați la moarte la Nuremberg și au fost executați.
Hermann Göring a fost condamnat la moarte.
S-a sinucis în celula lui cu puțin înaintea execuției.
Heinrich Himmler a încercat să scape folosind un nume fals.
După ce a fost descoperit, s-a sinucis.
Martin Bormann și Dr. Ludwig Stumpfegger s-au sinucis...
...pe 2 Mai 1945, lângă Lehrter Bahnhof.
Rochus Misch a fost eliberat de sovietici în 1955.
Încă mai trăiește în Berlin.
Traudl Junge a fost clasificată drept "tânără discipol".
A muncit ca secretară și a trăit în Munhen, până la moartea ei în 2002.
Desigur, lucrurile îngrozitoare auzite la procesele de la Nürnberg,
despre 6 milioane de evrei și oameni de alte rase care au fost uciși,
m-au șocat puternic.
Dar nu puteam să văd legătura cu propriul meu trecut.
Am fost mulțumită că nu eram învinuită
și că nu am știut despre aceste lucruri.
Nu cunoșteam proporțiile.
Dar într-o zi am trecut pe lângă placa memorială
care fusese pusă pentru Sophie Scholl pe strada Franz Joseph,
și am văzut că se născuse în același an cu mine,
și a fost executată în anul în care am început să lucrez pentru Hitler.
Și în acel moment am realizat că nu era o scuză să fii tânăr,
și că ar fi fost posibil să aflu despre aceste lucruri.
Subtitrarea: Necunoscut
Revizuire: muLineZu