Pojkar, pojkar...! Ge mig en chans.
Hans föräldrar träffades på det vanliga sättet.
Sången förvandlades till kärlek...
...och kärleken ledde till ett ägg.
Memphis...? Klarar du det?
Jadå. Tryggt och varmt.
-Vaka över det. -Det rörde sig nog därinne!
Och som vanligt reste mammorna bort under fiskesäsongen-
-medan papporna stannade hemma och skötte ruvningen.
-Klarar du dig nu? -Alla gånger. Vi väntar på dig här.
Jag älskar dig mer och mer...
-Farväl. -Oroa dig inte, Norma Jean!
Vill inte släppa dig...
När alla andra försvinner...
...stannar vi kvar!
När solen försvinner...
...stannar vi kvar!
Lyssna till visdomarna, bröder. Bilda klunga!
Värm ditt ägg!
Bilda klunga!
Dela kölden!
Alla måste ta sin del av frostbettet-
-om vi ska överleva den oändliga natten!
Höj era röster, bröder!
Prisa Den store Gvin-
-som fyller våra hjärtan med sång och våra magar med fisk!
Å, baby! Jag tror jag vill dansa!
Nej, nej...!
Det finns en visdom, bröder och systrar-
-som tronar över alla andra.
Du får aldrig någonsin, oavsett vad...
...tappa ditt ägg.
Det är lugnt...
Av de många tusen som sjöng sig igenom midvinternatten-
-var det Memphis som ropade mest innerligt-
-för att vrida tillbaka jorden och få tillbaka solen.
Pappa?
-En pojke! -En flicka!
Memphis...? Är allt som det ska?
Jag vet inte... Jag hör inget.
-Är det tomt? Kan jag få det? -Gloria!
Det är ingen fara, Maurice.
-Det händer ju ibland, Memphis. J...
Vänta, hörde du?
Jag hör dig, vännen. Pappa är här.
Han mår bra, Maurice!
Där är hans lilla fot!
Och den andra!
Lite udda...
-Kom tillbaka, herr Mummel! -Gloria!
Hon får kalla honom vad hon vill! Lille Mummel!
-Gick det bra? -Det är iskallt!
Du vänjer dig.
Kom till pappa, pojken min.
-Titta på den... -Lite svag i knäna, va?
-Vad gör du, vännen? -Jag är lycklig, pappa.
-Vad gör du med fötterna? -De är också lyckliga.
Gör inte så där inför andra. Pingviner gör inte så.
Kom och värm dig under mig.
Se upp med näbben... Näbben!
Okej, duktig pojke...
Varför dröjer de?
Be för att Gvin inte prövar oss med en hård säsong.
Varför skulle Han det? Har vi inte gjort våra plikter?
-När du ser mamma... -...står jag helt still.
-Men hur vet jag vem mamma är? -Det vet du.
Hon har skön stil och ett smittande smil.
Och när hon sjunger slits nästan hjärtat itu.
Jag ser dem!
Fruarna är hemma!
Vänta, Mummel. Kom tillbaka!
Michelle?
-Maurice! -Michelle!
Ursäkta mig... - Mummel!
Mamma!
Mummel!
Var är du, Mummel?
Memphis?
Å, mamma...
Pappa...!
-Var är barnet? -Jag ska hitta honom.
-Har du tappat bort honom? -Mamma!
Stå Still.
-Kom till mamma. -Vänta ..
-Vad är det med hans fötter? -En liten grej som snart växer bort.
Å, Memphis... Vad fin han är!
Titta på dig!
Jag har nåt åt dig. Gapa stort.
Hon är så fin när hon gör så.
-Godmorgon, elever. -Godmorgon, fröken Viola.
Vi börjar med den viktigaste lektion ni nånsin kommer att få.
-Vet någon vad det är? Seymour? -Fiske?
-Nej. Mummel? -"Ät inte den gula snön"?
-Vår hjärtsång, fröken. -Bra, Gloria!
-Utan hjärtsång är vi inga pingviner. -Nej.
Men, mina barn, den kan inte läras ut.
Vet någon varför? Någon?
Du kan inte lära oss den. Hjärtsången måste vi hitta själva.
Ens inre sång speglar den man är.
Utmärkt, Gloria. Tack.
Stå helt stilla nu.
Låt sången komma till er.
-Jag har en! Välj mig! -Seymour?
Den gillar jag. Skönt gung.
-Jag har också en! -Jag misstänkte nästan det, Gloria.
-Längre har jag inte kommit än. -Jättefint,
Mummel, du verkar vilja visa oss.
Min är liksom en smäll och...
...och en smäll till. Är den bra?
-Det är ju inte ens en melodi. -Inte?
En melodi är nåt i stil med...
-Vem är det där? -Memphis och Norma Jeans son.
Aha, den lille hoppjerkan.
-Det är inte roligt! -Nej, verkligen inte.
En pingvin utan hjärtsång är knappast en pingvin alls.
Under alla mina år har jag aldrig... Och ni som har så vackra röster.
Hände det något under hans tidiga utveckling?
Nej, allt gick bra. En vanlig ruvning, eller hur?
Ja. Vintern var väl rätt hård...
Och han kläcktes lite sent.
Tänk om han får leva ensam, och aldrig möta sin sanna kärlek!
Snälla fröken Viola, finns det inget vi kan göra?
Vi har ju fru Astrakan...
Finns det nån som kan, kan Astrakan.
"Kan inte sjunga"? Snicksnack!
Alla pingviner har en sång.
När vi är klara kommer din sång att ge folk gåshud.
Vi börjar med att hitta en känsla.
Glädje, sorg...
Kanske ensamhet.
Känner du den? Bra.
Släpp ut den!
Var spontan!
-Vad är det där? -Jag är spontan.
Lille vän, vill du träffa en flicka?
-Vill du göra ägg? -O ja.
Sjung då! Inget tippetapp!
Rör inte en fjäder! Helt still!
Blinka lilla stjärna där...
Det räcker!
Vi börjar om.
Glöm din kropp. Leta inne i själen.
Känn den enorma känslan!
Så enorm att den fyller hela kroppen!
Den måste slappas ut, annars exploderar du!
Öppna lilla näbben...
Lyft huvudet. Och nu...!
Katastrof!
Jag har aldrig misslyckats förr. Aldrig någonsin!
-Det var ju gulligt. -Pingviner gör inte så.
Okej, han är lite annorlunda. Jag gillar annorlunda.
Han är en vanlig kejsarpingvin.
Jag kan ju sluta skolan och börja jobba.
Sakta i backarna. Du måste ha en utbildning.
-Jobba upp sångarmusklerna bara. -Jag ska försöka.
Bra! En triumf kräver ett...
-Ett "umf". -Just det! Ett rejält "umf"!
Jag går och fiskar.
Å, Mummel...
Den första hårda sommaren-
-när hans föräldrar jobbade övertid långt bort i det stora havet-
-hittade Mummel en plats bortom alla ogillande blickar-
-där ett funkigt fjäderfä kunde vara sig själv.
-Vad pysslar du med, fenfågel? -Inget. Vad pysslar du med?
-Inget. Skulle bara ta lite lunch. -Finns det mat här?
-Lår eller vinge? -Nej, inte mig. Jag är pingvin.
Japp. Fenfåglarna - det är du - äter fisk.
Flygfåglarna -jag - äter fenfåglar och fisk.
-Och fisk har det varit ont om... -Jag vill ha de saftiga bitarna.
Hörni! Jag försöker tänka på lunch.
Vänta! Titta här.
Ja, det var knäppt.
För en gångs skull gör vi det här civiliserat. Bilda kö.
Vad har du på benet?
-Sätt inte igång honom... -Tyst! Han ställde en observant fråga.
-Han förtjänar ett svar. -Dags igen...
Jag blev bortförd av främmande varelser.
-Du bara måste fråga... -Tysta!
Du förstår, det finns något därute.
Varelser som inte är som oss. Större, starkare, smartare.
Fråga hur jag kan veta. Jag blev bortförd av dem!
-Otroligt -Hurså, "otroligt"? Det är sant!
Där satt jag på en sten, och plötsligt var de över mig!
Som stora, fula pingviner. Lösköttiga fejor, framåtriktade ögon.
Varken fjädrar eller näbbar, och märkliga bihang.
De undersökte mig och band mig.
De stack in en spetsig sak I mig, Och... blackout.
Sen vaknade jag med den här.
Varenda flygfågel dissade mig. "Tjena, gulben!"
-Förnedrande. -Vad hände sen?
Det var förnedrande, vad mer finns att säga?
-De hade kunnat äta upp dig. -Jo...
Mina ömkliga skrik väckte väl deras goda vilja.
Kan jag väcka din goda vilja?
Snyggt försök, men nej.
-Vad gör du där nere? -Upp med dig!
-Du lät honom komma undan... -Med dina varelser.
Jag blev faktiskt bortförd. Jag ropar på farbror Angie!
-Vart ska ni? Jag blev bortförd! -Och? Jag är hungrig!
Vill ni höra menyn? Sugen på fisk? Finns ingen. Pingvin? Finns ingen.
Vad ska vi äta?
Han ignorerade sitt dansande hjärta-
-tillbringade skoltiden längst bak i klassrummet-
-och drömde sig bort.
Vilka fantastiska världar väntade bortom isen?
Fanns någon plats där en pingvin utan hjärtsång kunde höra hemma?
Och för tusen generationer sedan bytte våra förfäder vingar mot fenor.
Ni ska ut i havet för första gången och får dra nytta av deras kloka val.
Vi lever i svåra och osäkra tider.
Men med uråldriga pingvinvisdomars kraft ska vi härda ut!
Bla, bla, bla...
Hur kan han avgöra att min pojke inte får ta examen?
Är ni våra seder trogna, blir ni vår pingvinnation värdiga!
Excelsior!
Vi ska ha en egen liten examensceremoni.
-Är det säkert? -Absolut. Excelsior!
-Dämpa er lite... -Pappa!
-På dem. -Tack, mamma.
Varje ögonblick räknas!
Akta dig för främlingar! Och leopardsälar och späckhuggare.
Den pojken är ett ruttet ägg, Noah. Inget gott kommer av detta!
Hörni!
Vänta på mig!
-Vad tror ni? -Du först.
Sluta knuffas!
-Vad var det? -Ludenbollen, tror jag.
Ser ni nåt blod?
Vad väntar ni på?
Gloria!
Gloria! Jag vill träffa dig, får ja'?
-Förlåt, jag tänkte inte... -Undan!
Gloria? Jag har alltid tyckt att du är så...
-Fisk. -Ja, du är så fisk.
Nej, fisk!
-Fick du nån, Gloria? -Inte den här gången.
-Ta den. -Tack, men den är din.
Du fångade den, ät den du.
En labb! Kom tillbaka!
Släpp taget, Mummel!
Du lät honom komma undan!
-Andas han? -Han äter inte, i alla fall.
Mummel? Hur gick det?
Ta fisken.
Ta fiskskrället.
Tack, Mummel.
Ingen orsak.
Under denna exalterade, illuminerade examenskväll:
Klassens ljus, miss Gloria.
Vad är det med dig?
Mummel, det är nog bättre om du bara lyssnar.
-Ja... Förlåt. -Det är ingen fara.
Du är toppen. Det där var toppen.
Fenorna i luften nu!
-Vem tror du att du är? -Du sabbar!
Ta och hoppa i sjön.
Okej, det räcker nu.
Jag är verkligen jätterädd.
Gloria?
Hörni?
Kom upp, annars dyker jag i efter er!
-I säkerhet! -Snyggt, polarn!
-Du får 9,8. -Jag ger dig en tia.
Kom då!
Kyss mitt iskalla arsle.
Lilla korv, jag ska äta dig med ketchup...
Låt tomaten tysta mun.
Han kommer! Flytta er inom en halvtimme.
-Gör så där igen, amigo. -Klick-klack-prylen.
Jag gör bara så här...
-Snyggt! -Och sen så här.
Lilla morrhåret...
Han sticker nu. Nej, det där var visst fejan!
-Jag vet var ni bor, små knyten. -Det kallas "på land", fläskfejs!
Studsa tillbaka nån gång, gummiröv.
Vi ses, fetto.
Påhittigt. "Vi ses, fetto." Tänkte du länge på den?
-Tjusigt, långskånk! -Hit med fenan.
Vänster, höger... Jag har det.
Jag har det, jag har det! Nix, där stack det.
Jag måste kissa...
Kommer du inte, långskånk?
Har du nåt bättre för dig?
-Nej. -Då går vi, Fluffis.
-Gillar du fester, Långeman? -Det tror jag väl...
-Håll dig till oss, då. -Det är kring oss det händer.
-Alla är så...spontana. -Just det!
-Och det här är ändå svåra tider. -Ja, näringskedjan är helt loco.
Men det hindrar oss inte från att festa!
Han äter sten!
-Hörde ni? -"Han äter sten!"
-Han hade ju en sten i munnen. -Det är en kärlekssten, hombre.
-Att bygga bo med. -Flest stenar vinner.
Du vet, "chic-a, chic-a, boom".
-Är ni inte intresserade av chicas? -Skämtar du?
Utan oss får inga chicas något boom.
-Varför samlar inte ni stenar, då? -Äh, vi har helmaxad personlighet.
-Vi är heta. -Se och lär.
-Tjena, smulan! -Här borta, mama!
-Är det mig du tittar på? -Kom hit med dig.
-Ser du nåt du gillar? -Jag tror inte det.
Vilket kaxigt kex!
Det är sånt, a-ha, aha, du gillar
Du trånar, jag har det, du ville, du missa't
-Vem har lärt er det där? -Långa killen.
-Gör det igen. -Ja, visa farten i fötterna.
-Beklagar, flickor. -Kanske nån annan gång.
-Ni är tröga i skallen, killar. -Vi sticker.
-De måste få tråna. -Sen visar man vad man har.
-Och vi amigos... -Vi har det!
-Tror ni jag kan få lite också? -Du har ju farligt mycket, hombre.
-Tycker du verkligen det? -Din dans får väl tjejerna att drägla.
-Inte direkt. -Lyssna på honom, gullungen.
Jag ska säga en sak. Förutom mig har du mest utstrålning av alla.
Försiktigt med egot, du kan skada nån.
Ni är bara avundsjuka. Vänta, folk ropar efter nånting.
Mig!
Han råkar alltid vara cool!
Mamma!
-Jag älskar tyngdlagen. -Jag känner för att reminiscera...
-Det var för nära! -Kom igen.
-Vart ska vi? -Vi omlokaliserar oss.
-Vad var det där? -Hur ska vi veta det?
-Vi är ju pingviner. -Små dessutom.
Var korn den ifrån? Den kändes så främmande.
-Vad pratar han om? -Nån Fremánde.
Jag kände en Estefan, men...
Vi har ett mysterium här, killar.
-Och vad ska vi göra åt det? -Vi måste gå till botten med det.
Jag ska säga dig en sak. Kom, var inte rädd.
Vill du ha svar? Är det allt?
I så fall är det lätt. Gå och tala med Lovelace.
-Du är ett geni, Ramon. -Tackar Visa det.
Buga... Det räcker så.
-Vem är Lovelace? -Han är vår guru.
-Han kan svara på allt. -Fråga honom, han har aldrig fel.
Men först behöver du en småsten.
Stopp ett tag, jag vill varna publiken.
Mina damer, vänd bort ögonen era. Jag är känd för att hypnotisera.
Ni har hört rösten, och ska nu få träffa-
-den unike, den ende Lovelace.
Just här, just så, just nu.
Ert offer, tack.
Och nu er fråga.
Señor Lovelace, min fru är försvunnen. Lever hon?
Är hon i livet? Skilj sanningen från snacket.
Tala till mig, mystiska väsen.
Ja! Hon är lycklig, och tänker på dig.
-Är hon med en annan hane? -En sten, en fråga.
O upphöjde, fråga de mystiska om jag nånsin blir lika rik som ni.
Det kan du drömma om, Gene.
Okej, fråga nu.
En åt gången!
Vi är med honom. Han har en jättebra fråga.
Se honom inte i ögonen.
Har ni bortförts av främmande väsen?
Vad är det för fråga? Nästa!
En labb med nåt liknande på foten hade blivit det.
Detta är en helig talisman...
...en gåva jag fick av mystiska vasen...
...under min episka upplysningsresa till den förbjudna stranden.
-Förbjuden strand... -Säg det igen!
-Såg ni mystiska väsen? -Jag hör dem. De talar genom mig.
Det finns en makt som skänkt mig denna prakt!
Hade de framåtriktade ögon? Band de dig?
Det räcker! Om de band mig? Du har inte sten till så många frågor.
-Ni har ju inte svarat på nån. -Hur många frågor får han?
Nog!
Ni för hit en främling-
-som betvivlar mina krafter och jämför mig med en labb!
Rösterna skriker i huvudet: "Lovelace, vem är denne dåre?"
"Säg åt honom att vara fruktsam och föröka sig."
Och förresten... Det borde vi göra allihop.
-Vad säger han? -Parningssäsong.
Jag återvänder till min bädd av evig njutning.
-Vem var först, mina damer? -Jag!
Vänta lite... Vi, då?
Hör mig! Det finns för lite kärlek i världen.
Vänd er mot närmaste pingvin, fluffa upp honom lite-
-och ge honom en stor kram.
Då så, mina damer. - Gör det där ljudet igen.
-Vad har han som vi saknar? -Vad kramas du för? Bort!
-Har ni sten i dina trakter? -Vi samlar inte sten. Vi bor på isen.
-Hur vinner ni då damernas hjärtan? -Vi sjunger.
-Lägg av! -Säg att du skämtar.
Nej, vi sjunger. Om nån särskild gillar ens sång...
-Har du nån särskild? -En hona från ditt mörka förflutna?
Tja, kanske det.
-Hon kanske har några kompisar. -Det funkar aldrig.
-Det är ju kärlekssäsong. -Bara att sjunga.
-Ja, fast jag kan inte. -Alla fåglar sjunger.
Överallt hörs fågelsång, kviddeviddevitt!
Okej...
Vad gör han?
-Jag tror han sjunger. -Skulle det vara sång?
Sist jag hörde ett djur låta så där, dog det.
Och när hon sjunger, slits nästan hjärtat itu.
-Taskigt läge. -Men det kan vi fixa.
-Absolut -Kan vi?
Jag ska säga dig en sak. Kom närmare.
-Vill du sjunga? Säker? -Absolut
-I så fall är det enkelt. -Kunde jag sjunga vore allt bra!
Du kommer att sjunga, men du måste göra som jag säger.
-Okej. -Sa jag "okej"? Nej. Vad sa jag?
-"Gör precis som jag säger." -Just det.
Killar! Killar!
Mummel?
Mummel!
Hej, Gloria. Hola!
Och det här är du?
Visst är det! Gillar du det?
Jag hade gjort det, om det vore du.
Det är jag, på sätt och vis.
Vänd dig om.
-Varför då? -Varför inte?
Ser man på...
Hur kunde du, Mummel?
Hejsan. Storlek kan förskräcka, men jag älskar dig.
Snälla Gloria!
-Vänta, Gloria! -Ja, vänta!
Jag gillar stora stjärtfenor!
Vad tänkte du på, Mummel?
Jag vet inte vad annars jag kan göra.
Nej, Gloria...
Gloria! Sjung till det här!
Mummel, du skämmer ut mig.
Skandalöst!
-Vilka tror de att de är? -Var är Noah? Det här går för långt.
Memphis... Det är din grabb, Mummel.
Nej, det heter ”mambo”
Nej, baby... De säger Mummel!
Skåda, Noah!
Det var illavarslande från början, och nu har vi ett uppror!
Sluta!
Sluta med detta ostyriga nonsens!
Sluta omedelbart!
Lite självbehärskning!
Ni för in denna styggelse i vårt samhälles hjärta! Är ni galna?
Vi hade bara lite skoj!
Det är sånt här som orsakat detta oår!
-Snacka pingvinska, muntergök. -Han tror att matbristen är mitt fel.
Harmoni är nödvändigt för vår överlevnad.
Ditt och utlänningarnas lättjefulla liv förolämpar Den store Gvin.
-Det är därför Han sparar på gåvorna! -Han ger, Han tar.
Lyckliga fötter orsakar inte svält.
Vad är orsaken, om inte dina hedniska otyg?
Jag tror det kommer från bortom isen. Det finns sånt vi inte förstår.
-Mysterier -Mystiska väsen.
Ja, främmande varelser.
Intelligenta varelser. De kan vara smartare an oss alla.
Han drev bort fisken, och nu snackar han strunt!
Rör mig inte, ohyra!
Oliktänkande leder till oenighet, oenighet leder till vår undergång.
Du, Mummel Lyckofot, måste gå.
Ta inte ett steg, älskling.
Du har samma rätt att vara här som de här gubbstruttarna.
-Jag sköter det här, Norma Jean. -Pappa?
Du måste bryta med dina vänner och ditt märkliga satt.
Om vi är gudfruktiga kommer fisken tillbaka.
Jag var själv en avfälling, och nu får vi betala priset.
-Vad har det med Mummel att göra? -Det är därför han är som han är.
-Vår son är hopplös. -Det är han inte!
Jo, det är han. Jag tappade honom som ägg!
Memphis!
Min stackars lille Mummel!
-Men jag mår bra, mamma. -Nej, det gör du inte!
Du måste få stopp på dina knäppa fötter!
Din far talar klokt. Lyssna på honom och botgör.
-Men det låter helt orimligt. -Din arrogans ger oss inget val!
Du klarar det, min son. Det är inte så svårt.
Be mig inte att ändra mig, pappa. Det är omöjligt.
Och därmed får saken sitt slut.
Du! Iväg!
-Mummel... -Det är ingen fara, mamma.
Jag ska säga dig en sak.
När jag vet vad som har hänt med fisken, kommer jag tillbaka.
Släpp fram mig. - Du behöver inte gå, Mummel.
-Gloria... -Det är orättvist, pappa.
Därhemma fick han aldrig nån chans
Hans de! av stan var den värsta som fanns
De sa "Han saknar klass"
men killen mådde kass
Jag minns honom alltid som kungen i vårt gäng
Vi sjunger för att hedra vår sanne vän Mummel.
Er koloni är mini-pini, ynke-pynke, piccolini piddepuff!
-Tillsammans segrar vi. -På visdomarna litar vi.
Oroa dig inte. Jag blev också kallad usel nolla av pappa.
Och se hur jag blev!
Det fixar sig om han tar reda på var fisken har blivit av.
Främlingarna... Jag ska tala med främlingarna. Lovelace får hjälpa mig.
-Men han gillar inte dig! -Jag får vädja till hans goda vilja.
-Hur då? -Genom bestraffning?
-Med otänkbar tortyr? -Eller tänkbar?
-Din sång? -Nej!
-Isen spricker ju! -Tack, tack...
Är du där, Lovelace?
-Lovelace? Kommer vi olägligt? -Vi har inte bokat tid, men...
En fråga, och ett ärligt svar. Var finns dina mystiska väsen?
Varför säger han inget?
Mår du bra, Lovelace?
-Han är besatt. -Ett slaganfall! Ta tag i tungan!
Nej, han kväve. Grejen runt halsen sitter för hårt.
På tre.
Nej, amigos! Sluta!
Ni gör honom illa.
-Känns det bättre? -Hur fick du den där runt halsen?
-Det var en gåva. -Från de mystiska.
-Var det ingen gåva? -Nej.
Han yrar...
Du simmade, och plötsligt satt den där.
Aldrig. Han är vår guru.
Har du någonsin faktiskt träffat ett mystiskt väsen? På riktigt?
-Nej. -Jag visste det!
Men den här tillhör nån. De kanske kan ta av den.
Visa var du hittade den, de kanske kan hjälpa oss båda.
Två ord, tre stavelser? Du är döende?
-Nej, vänta! Ditt livs faser? -Du har gaser!
-Nu är han en sjöelefant. -Nej: "Gå över bergen."
-"Ti|| sjöelefanternas rike"? -"Bortom sjöelefanternas rike"?
Bortom sjöelefanternas rike!
Vänta...
-Jag hör röster. -Det hörs faktiskt nåt.
En svag röst i vinden.
-Mummel! Mambo?
-Mummel Lyckofot. -Gloria?
Hon förföljer dig. Helt besatt, alltså.
-Jag tror knappt att det är du. -Det är klart det är.
Vad gör du här?
Kärleken kan göra världen hel
att vilja bli älskad kan inte va' fel
-Oj...! -Vilket håll, trippfot?
Följer du med, kommer du kanske aldrig hem.
-Inte mig emot. -Du har ett liv där.
Det kan vi aldrig få. Hur skulle vi kunna vårda ett ägg?
Jag behöver inget ägg.
Det säger du nu, men när alla dina vänner får det?
Då har jag ändå dig.
Nu lovar han henne sin själ.
Gloria... Jag är en särskild sort.
En sort som behöver mycket utrymme.
Det är inte dig det är fel på. Jag är inte redo för ett förhållande.
Han försöker få iväg henne, det blir kul.
Vad du än säger får du dras med mig.
-Du är ju överlycklig att jag är här. -Hon har honom mot repen.
-Du tror att du är så oemotståndlig. -Det där sved nog...
-Ursäkta? -"Gloria är så vacker och duktig!"
-Bara för att du kan ta höga toner. -Är det nåt fel på min sång?
Tja, den duger.
Om man gillar den stilen. Lite väl glammigt för min smak.
-För showigt och pråligt. -Pråligt?
Och det kommer från nån som gillar att studsa på stället som en idiot?
Din envisa hoppjerka!
-Det var fint gjort, amigo. -Hon får det bättre utan dig.
Hon kommer att hitta en bra, stabil kille-
-som älskar henne och ger henne en familj.
-Och sen börjar hon förfalla... -Ramon! Han lider!
Håll det inte inom dig, då exploderar du!
Släpp fram det, bara.
Kan alla vända sig bort en stund?
Om hon går sin väg försvinner det en viktig del av dig
Snälla, stanna kvar hos mig!
Snälla ni... Inget mer sjungande.
Först sa hon: "Tyst, jag blir illamående."
Då höll jag tyst. Och vet ni vad hon sa då?
"Du säger aldrig vad det är. Du måste släppa fram det."
-Jag har aldrig haft nån bra relation! -Ge honom en kram.
Jag släppte fram det!
Orkar du fortsätta?
-Vad är det för lukt? -Inte jag!
Det är vi som följer dig, Fluffis! Kom hit!
De där sjöelefanterna äter väl inte pingviner?
Jag tror att de är herbivorer. Ni vet, algsugare.
Kom, Lovelace...
-Redo? -Dags att hoppa.
Jag fixar det om jag lurar mig själv. Titta där! Vadå?
Hoppas ni är vilse, för intrång är ett brott.
Vi är bara på väg förbi.
Ni är väl inte på väg över bergen och genom snöstormarnas land?
Jo, om det är enda vägen till den förbjudna stranden.
Då kan ni stöta på en Utplånare.
-En främmande varelse? -Japp. Den styckar en på stället.
Dödar allt levande i sin väg.
-Utplånar de fisken? -Allt som lever.
Obarmhärtiga. Helt obarmhärtiga.
Om man så är en jätteval drar de iland ens kropp-
-styckar och smälter ner en, och gör slabbmat av en.
Ena dan är man en val, men plötsligt...slabbmat.
-Nån måste stoppa dem. -Jaså? Med vilken metod?
Man kunde tala med dem. Vädja till deras goda vilja.
Härligt. När det ger utdelning kan du väl berätta för oss?
Okej, Lovelace. Vi går.
Vi ses, Lovelace.
Det är din begravning.
Vad är det där för ljud?
-Det är helt tyst. -Inget flämtande.
Var är Lovelace?
En modig pingvin kan smyga undan för att dö.
-Tror ni han kom till en fin plats? -Nej, han gick den här vägen.
Wow!
Kom, vi fortsätter.
Lovelace?
Hallå? Är det nån här?
-Gasta lagom! -Nån kan höra dig.
-Hans fötter ser inget vidare ut. -Här kröp han fram!
Där är han!
-Vi är här! -Kämpa på, kompis.
-Vad är det? -Det finns visst en åt oss alla.
-De måste finnas här nånstans. -Ja, för varför lämna allt det här?
Säg att vi har fredliga avsikter!
-Inte bra... -Bevara lugnet.
Eller bevara inte lugnet! Panik!
De tar oss till förrätt!
Vi kommer alla att dö!
Inte ner i vattnet, vad ni än gör!
Han är tillbaka!
Bort med din smutsiga tunga!
-Spelar de badminton? -Nej, det är en show.
Lycka!
Lovelace, räck ut fenan!
Tack, broder!
Jag var inte rädd!
Tack, tack, min vackra broder!
Nog nu!
Det här är er otursdag. Nu har ni med Lovelace att göra.
Och min polare Mummel.
Vik hädan, demonfiskar! Adiós! Andiamo!
Just det, simma hem till era morsor!
Akta så jag inte kommer efter! Jag ska förfölja era barn!
-En hel drös av dem. -De kommer att ta över världen.
Det måste vara de. De vet inte ens om att vi finns.
Jag ska säga dig en sak. Hit men inte längre.
Du har gjort allt en pingvin kan göra.
Du har hittat varelserna.
Vi ska berätta för din koloni hur fel de hade.
Nu vänder vi tillbaka hem.
Får jag be er om en tjänst?
Se till att Gloria mår bra. Och mamma.
Och träffar ni pappa... säg att jag försökte.
-Vad snackar du om? -De ska inte få ta vår fisk.
Adiós, amigos!
Han gjorde det!
Madre mía... Såg ni?
Hur ska vi berätta att han tog livet av sig?
Det gjorde han inte. Titta!
-Vilken dåre! -Första flygande fenfågeln!
-Hur lång var han, tror ni? -Längre än nån annan.
Lyssna! Det är jag, Lovelace! Tidigare känd som guru.
Jag ska föra din berättelse vidare, Lyckofot, långt efter du är borta!
Rasande över deras likgiltighet-
-följde han dem långt efter att de försvunnit utom synhåll.
Han färdades längre än någon tidigare gjort-
-bortom allt hopp om återvände.
Han sveptes med av strömmarna-
-och drev fram över väldiga oceaner-
-till okända världar.
Ursäkta, var är vi?
Du är i himlen, Dave. Pingvinhimlen.
-Är det nära kejsarpingvinernas land? -Det är vad du vill.
Känn på vattnet, det är äkta.
Jag har hört att när han såg varelserna på nära håll-
-såg de ut som labben hade sagt.
Varför tar ni vår fisk?
Stora, fula pingviner utan fjädrar på sina lösköttiga ansikten.
Varför tar ni vår fisk?
Ni tar liksom livet av oss.
Nej, vänta!
Oj...
Hallå från kejsarpingvinernas land. Varför tar ni vår fisk?
Ni vill nog inget illa, men ni ställer till det rejält.
Uttrycker jag mig inte klart nog? Jag talar ren pingvinska.
Fattar ni inte? Ni stjäl vår fisk!
Tala med mig, någon! Ni stjäl vår F-I-S...
Efter tre dagar tappade han rösten.
Efter tre månader...
...hade han nästan tappat förståndet.
Så du har hittat fisken, min älskling?
-Mamma? -Hej, gubben.
Vad som än händer, Fluffis, tror vi på dig.
-Kommer du tillbaka snart? -Låt honom äta.
-Strunta i oss, Dave. -Men det räcker till alla.
Vi kan vänta, gubben.
Men mamma! Det finns massor här!
Hallå!
-Är inte det han med fötterna? -Verkar så.
-Jag trodde han var död. -Tydligen inte.
Lyssna, jag har stora nyheter! Jag vet vem som tar fisken.
Det var de främmande varelserna. Jag har fått kontakt med dem.
Nån borde hämta Noah och de äldste.
Gloria...
Märkligt att se dig igen.
-Är allt som det ska? -Du minns väl Seymour?
Vilken är er?
Allihop.
-De är våra elever. Vi är musiklärare. -Så du är inte...
-Jag hörde väl aldrig rätt sång. -Toppen! Eller, jag menar...
Jag vet vem som tar fisken. De är stora och fula-
-men vilka grejer de kan göra! Och de kommer hit!
-Jag tror att de vill hjälpa oss. -Så du talar med dem?
De talar inte pingvinska, men de reagerar på det här.
Gör det allihop, det fångar deras uppmärksamhet.
-Varför då? -Ingen aning, men det funkar.
Det är hoppjerkan.
-Pojkar... -Fluffis!
Så du vågar komma tillbaka?
Enligt honom tar varelserna fisken. Och alla måste göra så här.
Det finns inga främmande varelser!
Vänd dig om, Mummel.
-En sjukdom! -Kommer den från dem?
Ja, den är nog ett sätt att hitta mig.
Ledde du dem hit, till dina fränder?
Vänta nu, det fanns ju inga främmande varelser!
Nej, just det. Men om de fanns, skulle bara en förrädare leda dem hit.
De måste komma. Det är de som kan göra något.
Endast Gvin har makt att ge och ta!
Men det är inte Gvin som ställt till det, utan varelserna.
Dåren återvänder för att håna oss i vårt lidande.
Vi svälter, och han vill att vi skuttar runt!
Håller vi fast vid våra seder-
-eller lystrar vi till en dansande dåres fantasier?
-Hur gör du det där nu igen? -Visa oss.
-Det är ganska enkelt. -Nej! Ni måste stå emot!
-Kämpa emot! -Var starka mot denna dårskap!
Höj era röster, bröder.
Trotsa denna flamsiga dans!
Visa vad ni har!
Ja, åkalla visdomarna! Låt världen darra!
När alla andra försvinner, stannar vi kvar!
-Mummel Mamma?
Amigos!
Min pojke... Min ståtlige pojke.
-Titta på honom. -Vad stilig du är!
-Fluffis! -Vi har väntat på dig.
-Var är pappa? -Den hösäcken vill du inte träffa.
Din pappa är lite... Jag ska visa.
Memphis?
Pappa?
-Mummel? Är det verkligen du? -Till hundra procent.
Jag trodde...
Inte en enda dag...
...har jag behandlat dig rätt.
Dansa för honom, pappa. Dansa med din pojke.
Ni får förlåta, men...
...musiken har lämnat mig helt och hållet.
Nej, det har den inte. Det är som att sjunga med kroppen.
Kom igen, vi klarar det här.
Det är bara att ta en fot i taget.
Det känns bra!
Herre jöklar!
Mamma, mamma, mamma...
Dags att dansa, tror jag.
-Först var det en, nu är de tusentals! -Försöker de säga oss något?
Vi saboterar deras näringskedja.
Vi föreslår totalt fiskestopp.
Och till sist...
Varför ska vi göra något alls?
...är den kärlek man får...
Landbundna fåglar vid världens ände!
...lika med den kärlek...
Vi sätter upp skyltar: "Fiske förbjudet."
...är lika med den kärlek man ger.
Å, baby... Kör på.
TILL MINNE AV IVAN BASTIANICH 1981-2005
TILLÄGNAD
Översättning: SDI Media Group
[SWEDISH]