ČARLI IN TOVARNA ČOKOLADE
ZLATA VSTOPNICA 1. FEBRUAR OB 10h
ZA: LONDON ZA: NEW YORK
ZA: KAIRO ZA: TOKIO
Pričenja se zgodba o čisto običajnem fantku,
Čarliju Vedranu.
Od drugih ni bil ne hitrejši ne močnejši ne pametnejši.
Njegova družina ni bila ne premožna ne vplivna.
Pravzaprav so imeli komaj kaj za pod zob.
Čarli Vedran je bil najsrečnejši fant na svetu,
le da se tega še ni zavedal.
Dober večer, Vedranovi.
Zdravo, očka.
Juha bo vsak čas nared.
Si mogoče prinesel še kaj, kar bi lahko dala v lonec?
No, ja. Ob zelju se še najbolj prileže zelje.
Prinesel sem ti nekaj, kar ti bo zelo všeč.
Čarlijev oče je bil zaposlen v tovarni zobne paste.
Delo je bilo garaško, plača pa obupno nizka,
toda vsake toliko je prišlo do nepredvidenih presenečenj.
Točno to potrebujem!
Kaj imaš, Čarli?
Očka je našel košček, ki mi manjka.
Katerega pa? -Glavo Vilija Majavška.
Čudovito.
Podobna mu je.
Misliš? -Če mislim?
Prav dobro vem.
Na lastne oči sem ga videl.
Včasih sem delal za Vilija. -Res?
Res. -Res.
Res.
Rada imam grozdje.
Takrat sem bil veliko mlajši, se razume.
Majavšek je imel na začetku le eno trgovino na Češnjevi ulici,
Pred 20 leti
toda vsi so hoteli njegove sladkarije.
G. Majavšek.
Zmanjkuje Majavškovih čokolad
in pošle so čokoladne ptice.
No, potem jih pa naredimo še nekaj.
Odprite.
Genij.
Iznašel je nov način izdelave čokoladnega sladoleda.
Več ur ostane hladen, ne da bi bil v zamrzovalniku.
Lahko ga pustiš na soncu, pa se ne bo stopil.
Nemogoče. -Majavšku je uspelo.
Kmalu zatem
Pred 15 leti
je zgradil pravo tovarno čokolade,
največjo doslej.
50-krat večjo od ostalih.
To je pa fuj, dedi.
Povej mu o indijskem princu, to mu bo gotovo všeč.
Princu Češnjelužu?
Princ Češnjeluž je pisal g. Majavšku
in ga povabil v daljno Indijo,
kjer bi zgradil veličastno palačo iz čokolade.
New Delhi, Indija
Imela bo sto soban. Vse bo iz črne ali bele čokolade.
Držal je besedo. Vse je bilo iz čokolade,
od opek do malte.
Iz čokolade so bile tudi stene in stropi,
kot tudi preproge, slike in pohištvo.
Izjemno.
Ne bo dolgo stala. Raje jo takoj pričnite jesti.
Neumnost! Svoje palače že ne bom jedel.
V njej bom živel!
Toda Majavšek je imel seveda prav.
Kmalu zatem je prišel zelo vroč dan in sonce je pripekalo.
Princ mu je poslal telegram, da zahteva novo palačo,
toda Vili Majavšek se je ubadal s svojimi težavami.
Ostali čokoladarji so vse bolj zavistno gledali na Majavška.
Pošiljali so vohune, da bi mu ukradli skrivne recepte.
Skrivni recept
Vrtižer je začel izdelovati sladoled, ki se ne stopi.
Suninos je na trg poslal žvečilne, ki ne izgubijo okusa.
Lazar pa je proizvajal sladkorne balone,
ki jih lahko napihneš do ogromne velikosti.
Zaradi tatvin je šel g. Majavšek
tako daleč, da je nekega dne
brez opozorila delavcem naročil, naj odidejo domov.
Oznanil je, da bo tovarno čokolade zaprl za vedno.
Za vedno bom zaprl tovarno čokolade.
Žal mi je.
Ni zaprta za vedno. Zdaj je spet odprta.
Včasih, ko odrasli rečemo "vedno", mislimo "zelo dolgo".
Na primer, da bomo vedno žulili zeljno juho.
No, no. -Tovarno je res zaprl.
In zdelo se je, da bo zaprta za vedno.
Nekega dne pa smo opazili, kako se iz dimnikov vali dim.
Tovarna je spet obratovala. -Si dobil nazaj svojo službo?
Ne,
nihče je ni.
Nekdo mora delati notri.
Če dobro pomisliš, si že kdaj videl koga,
ki je vstopil v tovarno?
Ne, vhodna vrata so ves čas zaprta.
Točno tako.
Kdo potem upravlja stroje?
Nihče ne ve, Čarli. -Zelo skrivnostno.
Je kdo vprašal g. Majavška?
Nihče ga ni več videl. Nikdar ne pride ven.
Vse, kar pride iz tovarne, so sladkarije,
lepo zapakirane in naslovljene.
Vse bi dal, da bi lahko še enkrat stopil v tovarno
in na lastne oči videl, kaj je nastalo iz te izjemne tovarne.
Ampak ne boš, ker ne smeš. Nihče ne sme.
Za vedno bo ostala skrivnost.
Od blizu si lahko ogledamo le tvojo maketo tovarne.
Pridi, Čarli. Tvoji stari starši potrebujejo počitek.
Lahko noč, dedi Jure.
Stol.
Hvala.
Lahko noč, dedi Jože.
Lahko noč, babi Jurka.
Nič ni nemogoče, Čarli.
Lahko noč. -Lahko noč, Čarli.
In res je tistega večera nemogoče postajalo mogoče.
Dragi moji ljudje,
jaz, Vili Majavšek,
sem se odločil, da lahko letos pet otrok obišče mojo tovarno.
Poleg tega bo eden izmed njih prejel posebno nagrado,
ki si je še v sanjah ne morete predstavljati.
V Majavškovih čokoladah
je skritih pet zlatih vstopnic.
Teh pet čokoladic se lahko nahaja
v katerikoli trgovini na katerikoli ulici kateregakoli mesta katerekoli države.
Marakeš, Maroko
New York
Ne bi bilo krasno, Čarli,
če bi našel zlato vstopnico?
Samo eno čokoladico na leto dobim. Za rojstni dan.
Naslednji teden ga imaš.
Enako možnost imaš kot drugi.
Neumnost. Našli jih bodo otroci,
ki jih lahko kupijo vsak dan.
Čarli dobi le eno na leto. Prav nobene možnosti nima.
Vsak ima možnost.
Zapomnite si. Prvo vstopnico bo našel otrok,
ki je debel in še enkrat debel.
Düsseldorf, Nemčija
Jedel sem Majavškovo čokolado
in okusil nekaj, kar ni čokolada,
ne kokos,
oreh, kikirikijevo maslo,
lešnikova krema,
karamela, sladkorne mrvice...
Zato sem pogledal
in našel zlato vstopnico!
Kako si proslavil, Avgust?
Jedel sem še več sladkarij!
Vedeli smo, da jo bo našel.
Dnevno poje toliko čokoladic,
da bi bil pravi čudež, če je ne bi našel.
Pokaži jo!
Sem vam rekel, da bo pujsek. -Kakšen odvraten fant.
Še štiri zlate vstopnice.
Zdaj ko so našli prvo, se bo začela norija.
Buckinghamshire, Anglija
Veruška. Lahko črkuješ ime?
V-e-r-u-š-k-a. Veruška Solinar.
Takoj, ko je Veruška omenila, da hoče zlato vstopnico,
sem pokupil vse čokoladice, ki so mi prišle pod roko.
Na tisoče. Stotisoče.
Ukvarjam se s kikirikijem. Svojim delavkam sem dejal:
Dobro jutro, dekleta. Lahko nehate luščiti kikirikije
in namesto tega začnete odvijati čokoladice.
Minili so trije dnevi, a brez uspeha. Grozno.
Veruška je bila vse bolj jezna.
Hočem zlato vstopnico!
Srce mi je paralo, ker je bila moja punčka tako nesrečna,
zato sem se zaklel, da ji bom priskrbel to, kar si želi.
In končno sem jo le našel.
Hočem še enega ponija, očka.
Ta je še hujša od debeluha.
Ne zdi se mi pošteno. Vstopnice ni našla sama.
Ne delaj si skrbi. Razvaja jo
in iz tega ne more nastati nič dobrega.
Mislila sva,
da bi že kar nocoj odprl darilo za rojstni dan.
Izvoli.
Majavškova delikatesna smetanova čokolada
Mogoče bi moral počakati do jutra. -Pa kaj še.
Mi štirje imamo skupaj 381 let. Res ne bomo čakali.
Ne smeš biti preveč razočaran,
če ne boš našel...
Karkoli se že zgodi, boš imel še vedno čokolado.
No, s tem smo opravili.
Delili si jo bomo. -Ne,
tvojega darila pa že ne.
Moja čokoladica je. Z njo lahko počnem, kar hočem.
Hvala, srček.
Poglejmo, kdo jo je našel.
Tretjo vstopnico je našla gdč. Violeta Lepogled.
Tu je le majhen delček odličij, ki jih je prejela moja Violeta.
Že res, da sem prežvekovalka, a ko sem slišala za vstopnice,
sem se spravila na čokoladice.
Ne vem, od kod ji zagnanost.
Sem svetovna mladinska prvakinja v žvečenju.
Tole žvečko
obdelujem že tri mesece. To je rekord.
Tudi jaz sem prejela odličja. Večinoma kot mažoretka.
Baje bo eden dobil posebno nagrado, boljšo od ostalih.
Ostali štirje me ne brigajo. Jaz bom dobila to nagrado.
Povej jim, zakaj, Violeta.
Ker sem rojena zmagovalka.
Mrha mala.
Prezira vredna.
Sploh ne veš, o čem se pogovarjamo.
O kačjih pastirjih?
Četrto zlato vstopnico je našel fant po imenu Miha Bulc.
Denver, Kolorado
Upošteval sem datume proizvodnje,
vremenske pogoje in izvedeni produkt indeksa Nikkei.
Še butec bi pogruntal.
Velikokrat sploh ne vem, o čem govori.
Dandanes otroci ob vsej tej tehnologiji...
Umri, umri!
Čisto prehitro odrastejo.
Kupiti sem moral le eno čokolado.
Kakšen okus je imela? -Kaj pa vem.
Sovražim čokolado.
Potem pa še dobro, da greš v tovarno čokolade, nehvaležni...
Ostalo je le še vprašanje, kdo bo našel zadnjo zlato...
Očka. -Prosim?
Zakaj nisi v službi?
V tovarni zobne paste menijo, da potrebujem počitek.
Potem si na počitnicah?
Nekaj takega.
V resnici sploh ni šlo za počitnice.
Povečana prodaja sladkarij je povzročila več gnilih zob,
kar je privedlo do večje prodaje zobne paste.
Zaradi večjega dobička so tovarno posodobili,
kar je g. Vedrana stalo službe.
Že prej smo komaj shajali.
Saj boš našel drugo službo.
Do takrat bom pa juho še bolj razredčila.
Brez skrbi, g. Vedran. Na boljše bo šlo.
V to sem prepričana.
Moja skrita zaloga.
Skupaj bova še enkrat poskusila
najti zadnjo vstopnico.
Res hočeš denar porabiti za to?
Seveda. Izvoli.
Steci v najbližjo trgovino
in kupi prvo Majavškovo čokolado, ki jo vidiš.
Takoj jo prinesi domov, da jo bova skupaj odprla.
Priden fant.
Priden...
Dedi!
Zaspal si. -Si jo dobil?
Kateri konec naj najprej odprem?
Daj hitro.
Nek otrok iz Rusije je našel zadnjo zlato vstopnico.
Vem, prebral sem v časopisu.
Priden kuža.
Majavškovo delikatesno smetanovo čokolado z okusom slezenovca.
Ruska vstopnica ponaredek
Nekateri si veliko drznejo.
Vem, ponarediti je šel vstopnico.
Zlata vstopnica.
Našel si zadnjo Majavškovo zlato vstopnico!
In to v moji trgovini!
Kupim jo. Dam ti 50 dolarjev in novo kolo.
Ste zmešani? Jaz mu dam 500 dolarjev.
Jo prodaš, mladi mož?
Dovolj! Pustita ga.
Nikomur je ne daj. Nesi jo naravnost domov.
Hvala.
Mami! Očka!
Našel sem jo!
Zadnjo zlato vstopnico! Moja je!
Juhu!
Preberi naglas, da bomo slišali, kaj piše.
Čestitam, srečni najditelj zlate vstopnice.
Prijateljsko ti stisnem roko. Vabim te v svojo tovarno,
kjer boš preživel cel dan.
Jaz, Vili Majavšek, te bom osebno popeljal skozi tovarno
in pokazal vse, kar je videti.
Na koncu, ob trenutku slovesa,
te bo domov pospremila kolona velikih tovornjakov,
ki bodo do vrha natovorjeni s čokolado.
Ne pozabi. Eden od vas bo prejel še posebno nagrado,
ki si je še v sanjah ne bi mogli predstavljati.
Zdaj pa navodila.
Prvega februarja moraš priti pred vrata tovarne točno ob 10h.
S seboj lahko pripelješ enega člana družine, da bo pazil nate.
Se vidimo, Vili Majavšek.
Prvega februarja.
To je že jutri! -Hitro, Čarli!
Umij si obraz, počeši lase, zdrgni roke,
operi si zobe...
In speri blato s hlač! -Lepo mirno.
Najprej se moramo odločiti, kdo bo šel s Čarlijem v tovarno.
Jaz! Jaz ga bom peljal.
Misliš, da bi moral ti z njim?
Dedi Jože o vsem skupaj ve več kot mi.
Pod pogojem, seveda, da se dobro počuti.
Juhu!
Ne greva.
Neka ženska mi je za vstopnico ponudila 500 dolarjev.
Stavim, da bi dal kdo še več.
Denar nam bo bolj prišel prav.
Mladi mož. Pridi sem.
Denarja je na pretek.
Vsak dan ga tiskajo.
Teh vstopnic
pa je samo pet na celem svetu.
In več jih tudi ne bo.
Le tepček bi jo zamenjal za tako navadno stvar, kot je denar.
Si mogoče tepček?
Ne.
Potem pa speri blato s hlač! Tovarna te čaka!
Hočem v tovarno, očka.
9.59 je, ljubica.
Poskrbi, da bo čas tekel hitreje.
Te bo Majavšek prepoznal?
Veliko let je minilo.
Osredotoči se na nagrado, Violeta.
Vstopite!
Stopite naprej!
Zaprite vrata!
Dragi obiskovalci,
z veseljem vas pozdravljam v svoji skromni tovarni.
In kdo sem jaz?
Vili Majavšek,
neverjeten čokoladar.
Vili Majavšek,
naših ust vladar.
Tako se smeje in reži,
biti resen ne zdrži,
zaradi svoje radodarnosti
cel svet se z njim veseli.
Vili Majavšek,
vsak čas ga boste spoznali,
genij, ki mu para ni,
čarovnik med čarovniki.
Tu je Vili Majavšek,
pozdravite ga vsi!
Ni bilo čudovito?
Na sredini so malce pretiravali, ampak ta zaključek... Hudo!
Kdo ste pa vi?
Vili Majavšek. -Res?
Dobro jutro, zvezdni sij,
Zemlja te pozdravlja.
Pozdravljeni, dragi gosti.
Dobrodošli v tovarni. Naj vam stisnem roko.
Ime mi je Vili Majavšek.
Tam zgoraj bi morali biti.
Od tam ne bi mogel gledati predstave, deklica mala.
Ne vem, če se me spomnite.
Včasih sem delal v tovarni.
Ste bili eden tistih vohunov, ki so hoteli ukrasti moje življenjsko delo
in ga prodati priskledniškim, posnemovalskim slaščičarjem?
Ne.
Krasno. Dobrodošli nazaj.
Zmigajmo se, otroci.
Vas ne zanima, kako je ime nam?
Niti ne. Hitro, hitro. Veliko je za videti.
Odložite svoje plašče.
Vroče je.
V tovarni mora biti toplo zaradi delavcev,
ki so vajeni izjemno vročega podnebja. Mraza ne prenesejo.
Kdo so delavci?
Vse ob svojem času.
Jaz sem Violeta Lepogled.
Me ne zanima. -Pa bi vas moralo.
Jaz bom prejela posebno nagrado.
Zelo samozavestna si, kar je ključnega pomena.
Jaz sem Veruška Solinar. Zelo me veseli.
Mislil sem, da je veruška buška,
ki se ti naredi na podplatu.
Jaz sem Avgust Zliman. Obožujem čokolado.
Vidim. Enako.
Ne bi si mislil, da imava toliko skupnega.
Ti si Miha Bulc,
hudiček, ki je razvozlal formulo.
Ti pa imaš neznansko srečo, da si danes tu.
Ostali pa ste verjetno njihovi...
Starši? -Aha.
Mamice in očki.
Očka?
Atek?
No, pa pojdimo naprej.
Se samo meni zdi ali Wonki manjka par kolesc?
Žal ne govorim ameriško.
Bi rad čokolado? -Ja.
Drugič jo prinesi s sabo.
Bodiva prijateljici. -Najboljši prijateljici.
Pomembna dvorana.
Konec koncev smo v tovarni. -Zakaj so vrata tako majhna?
Zato, da ta izjemen čokoladni okus nikamor ne uide.
Previdno, dragi otroci.
Ne izgubljajte glave.
Ne vznemirjajte se preveč.
Ohranite mirno kri.
Čudovito je.
Kaj?
O, ja. Prekrasno je.
Sleherna kapljica v reki
je najkakovostnejša tekoča čokolada.
Slap je najpomembnejši.
Meša čokolado.
Vrtinči jo. Naredi jo voljno in mehko.
Mimogrede.
V nobeni drugi tovarni čokolade ne mešajo s slapom.
To je dejstvo.
Ljudje!
Tiste cevi
vsrkavajo čokolado in jo prenašajo po tovarni.
Na tisoče litrov na uro. Aha.
Vam je všeč moj travnik?
Poskusite bilko, izvolite. Tako slastna in čedna je.
Trava je užitna?
Seveda.
Tu je vse užitno.
Celo jaz sem,
ampak to bi bil že kanibalizem,
kar pa ni sprejemljivo.
Uživajte.
Sin.
Nehaj.
Očka, rekel je, naj uživamo.
Zakaj hraniš prežvečenega? Zakaj ne vzameš novega?
Ker potem ne bi bila prvakinja, ampak zguba, kot si ti.
Očka, glej!
Kaj je to?
Človeček je.
Tamle, pri slapu!
Dva sta. -Več jih je.
Od kod so se vzeli? -Kdo so?
So resnični ljudje?
Seveda. Jodlarji so.
Jodlarji? -Uvoženi neposredno iz Jodlarije.
Take dežele ni.
Učitelj zemljepisa sem, zato...
Potem vam je jasno, kako obupna dežela je to.
Nič drugega kot prostrane džungle,
poseljene z najnevarnejšimi zverinami na svetu.
Z zamorogi, kihobistreži in strahovito zlobnimi čačkopirji.
V Jodlarijo sem se odpravil v upanju, da bi našel nove okuse.
Našel pa sem
Jodlarje.
Živeli so v hišah na drevesih, da so bili varni pred pošastmi.
Hranili so se z zelenimi gosenicami ogabnega okusa.
Iskali so druge stvari, ki bi jih lahko
zmečkali z gosenicami, da bi bile okusnejše.
Rdeče hrošče, lubje drevesa bong-bong,
precej gnusne zadeve,
a ne tako gnusne kot gosenice.
Najbolj pa so si želeli okusiti kakavovo seme.
Jodlar je bil vesel, če je našel štiri kakavova semena na leto.
Joj, kako so hlepeli po njih.
Cele noči so sanjali o kakavovih semenih.
Kakavovo seme je
osnovna sestavina čokolade, zato sem rekel poglavarju:
Če bi živeli v moji tovarni,
bi imeli kakavovih semen, kolikor bi si jih želeli.
Lahko vam plačujem s kakavovimi semeni, če hočete.
Odlični delavci so.
Opozarjam pa vas, da so pravi navihanci.
Radi se šalijo.
Avgust! Ne počni tega!
Fantič!
Moje čokolade se človeška roka ne sme dotikati.
Utonil bo!
Ne zna plavati!
Rešite ga!
Avgust, ne!
Pazi! -Na pomoč!
Že gre.
Pokličite gasilce!
Zanimivo, da je cev dovolj široka.
Saj ni dovolj široka. Ustavlja se.
Obtičal bo.
Je že.
Zamašil je cev.
Glejte! Jodlarji.
Stran, pošasti male!
Kaj počnejo?
Zdi se mi, da bodo zapeli pesem. Posebna priložnost je,
saj že dolgo niso imeli občinstva.
Avgust Zliman, Avgust Zliman,
v glavci nisi čist poštiman.
Ta obupni, zoprni falot, tečka lena, pravi trot.
Pridi! Je v nas zakričal gnev,
našli bomo zate pravo cev.
Naj povemo, če se kdo je zbal,
da bo Avgust Zliman cel ostal.
Vendar našega požrešnega debila
srkajoča cev bo nekaj naučila.
Kolesje z noži se bo zavrtelo,
mu zle misli sekalo in mlelo.
Nezaslišan cepec in bedak
je postal priljubljen, narodni junak!
Kdo rekel bo, da se ne splača
pojesti košček slastnega kolača?
Odlično!
Niso srčkani? Niso ljubki?
Zdelo se mi je preveč naučeno. -Kot da bi vedeli, kaj se bo zgodilo.
Traparija.
Kje je moj sin? Kam vodi tista cev?
Tista cev pa čisto slučajno vodi
v dvorano, kjer pečemo najbolj slastne
jagodne kolače, oblite s čokolado.
Spremenili ga boste v jagodov kolač, oblit s čokolado.
Prodajali ga bodo po celem svetu!
Tega ne bi nikoli dopustil. Okus bi bil obupen.
Avgustovsko aromatiziran, s čokolado oblit zlimanec. Fuj!
Živa duša ga ne bi kupila.
Pelji gospo Zliman v dvorano s kolači.
Pomagaj ji najti sina.
Z dolgo palico preišči sod s čokoladno mešanico.
Kako to, da se je Avgust pojavil v pesmi, če pa...
Improvizacija, dečko moj. Nič posebnega.
Ti, deklica. Povej kaj.
Karkoli. -Žvečilka.
Žvečilka prav nagravžna je, žvečilki izogibam se.
Vidiš? Popolnoma isto.
Ne, pa ni.
Ti pa ne momljaj,
ker te nič ne razumem.
Pot pod noge.
Se Jodlarji res šalijo? -Seveda!
Fant je živ in zdrav.
Kaj je tako smešno?
Kakavova semena so jim stopila v glavo.
Mimogrede, ste vedeli, da čokolada vsebuje snov,
ki sprošča endorfin, ki daje občutek zaljubljenosti?
Česa ne poveste.
Vsi na krov.
Naprej!
Izvoli.
Popij tole. Dobro ti bo delo. Na smrt si sestradan.
Odlična je! -Ker jo je premešal slap.
Slap je najpomembnejši.
Meša čokolado. Vrtinči jo. Naredi jo voljno in mehko.
Mimogrede. V nobeni drugi tovarni... -To ste že povedali.
Kako ste majhni. -Seveda, saj smo otroci.
Beden izgovor. Jaz nisem bil nikoli tako majhen.
Enkrat že. -Ne. Veš, zakaj?
Spomnim se, kako sem si na glavo poveznil klobuk.
Kakšne kratke roke imate. Nikoli ne bi dosegli glave.
Pa se sploh spominjate otroštva?
Pa še kako.
Pa se res?
Vili Majavšek se že več let ni spomnil otroštva.
Maškare!
Kdo me je pa obiskal?
Rosvita, Veronika, Terens.
Kdo se pa skriva pod rjuho?
Vilček Majavšek.
Vili je bil sin najslavnejšega zobozdravnika v mestu,
Vilibalda Majavška.
Vilibald Majavšek, dr. stom.
Pa oglejmo, koliko škode bi si letos naredil.
Karamele.
Zalepile bi se ti za zobni aparat.
Lizike.
Drugače povedano, zobna gniloba na palčkah.
In potem še vsa ta...
Čokolada.
Prejšnji teden sem prebral v uglednem medicinskem zborniku,
da so nekateri otroci alergični na čokolado.
Srbijo jih nosovi.
Mogoče jaz nisem alergičen.
Lahko bi poskusil košček.
Res?
Zakaj bi tvegal?
G. Majavšek!
Proti predoru gremo.
S polno paro naprej!
Kako pa vidijo, kam veslajo?
Pojma nimajo, kam veslajo.
Prižgite luči!
Bodite pozorni, ljudje!
Peljemo se mimo pomembnih dvoran.
Kavna krema
Lasna krema
Lasna krema?
Za vlažnost.
Stepena smetana. -Točno tako.
Ni logično.
Če še ne veš,
stepena smetana ni stepena, dokler je ne stepeš s stepalko.
To vsak ve.
Ustavite čoln! Nekaj bi vam rad pokazal.
Dvorana za iznajdbe
To je najpomembnejša dvorana v tovarni.
Kaj naj rečem, uživajte, samo nobenega dotikanja.
No, pojdite že.
Kaj je to, g. Majavšek?
Naj pokažem.
Hvala.
To so večne marmorne kroglice.
Izumil sem jih za otroke, ki imajo zelo majhno žepnino.
Lahko jih ližeš in ližeš, pa se sploh ne zmanjšajo!
Krasno. -Kot žvečka.
Ne, žvečilko lahko žvečiš,
če pa poskusiš žvečiti kroglico,
ti zobje popadajo iz ust.
Slastne so.
To je lasni sirup.
Le kapljico tegale spiješ
in čez natanko pol ure
ti glavo pokrije čisto nova lasna krtačka.
In brki. In brada.
Le kdo si želi imeti brado?
Recimo beatniki. Ljudski pevci, motoristi.
Vsi tisti moderni, špica, mega, super kul, frajerski ljudje.
Sej je kul, stari.
A štekaš? Dej mi roko, brat.
Zmes žal še ni pripravljena.
Včeraj jo je poskusil Jodlar...
Kako smo kaj?
Krasen si.
Glejte to.
To je vse?
Sploh veste, kaj je to?
Žvečilka.
Košček najbolj osupljive in izjemne žvečilke v vesolju!
Veste, zakaj?
Nadomesti celotno kosilo!
Le zakaj bi hotel imeti kaj takega?
Ne bo več kuhanja in kuhinj.
Le majhen košček čarobne žvečilke, to bo vse,
kar boste potrebovali za zajtrk, kosilo in večerjo!
Nadomešča paradižnikovo juho, zarebrnico in borovničevo pito.
Zveni čudovito!
Zveni čudno. -Prava žvečka zame.
Raje bi videl, da je ne bi poskusila. Še nekaj stvari...
Svetovna prvakinja v žvečenju sem. Ničesar se ne bojim.
Kakšna je? -Odlična!
Paradižnikova juha! Čutim, kako mi teče po grlu.
Izpljuni jo.
Mlada dama, bolje bo... -Drugačna postaja!
Zarebrnica! Pražen krompir
s hrustljavo kožico in maslom! -Kar žveči, mala.
Prva bo, ki bo imela v ustih žvečilni meni.
Skrbi me...
Borovničeva pita s sladoledom!
Tole. -Kaj se dogaja z njenim nosom?
Moder postaja.
Cel nos imaš vijoličast.
Kako to misliš?
Violeta, violetna postajaš!
Kaj se dogaja? -Rekel sem, da je še nisem dokončal.
Pri posladku gre vedno narobe.
Kriva je borovničeva pita.
Strašansko mi je žal.
Kaj se dogaja z mano, mami?
Nabreknila je!
Kot borovnica.
Poskusilo jo je 20 Jodlarjev in vsi so postali borovnice.
Čudno.
Nočem, da bi bila moja hči borovnica.
Tako ne bo mogla tekmovati!
Lahko jo razstavite na sejmu.
Zdaj prisluhnite močno,
saj gre za Violeto Lepogledovo.
Nič čudnega se ji ni zdelo,
če cel dan žveči na debelo.
Od žvečenja imela je čeljusti,
kot jih imajo silni hrusti.
In brada je iz lic štrlela
kot ubiralka violončela.
Minevala so leta, kar je mlela,
vse močnejše čeljusti je imela.
In ko jih je skupaj stisnila,
si jezik je na pol pregriznila.
Zato se trudimo močno,
da rešili bi našo Violeto.
G. Majavšek!
Zakotalite gdč. Lepogled v čoln
in jo peljite v Sokovno dvorano.
Sokovno dvorano? Kaj bodo počeli z njo?
Stisnili jo bodo.
Kot mozoljček.
Iz nje moramo pri priči iztisniti sok.
Pomagaj mi, mami!
Pojdimo.
Pohitimo.
Brez čolna moramo hitro hoditi, drugače ne bomo nikamor prišli.
G. Majavšek, zakaj ste ljudem odprli vrata tovarne?
Da bi si jo lahko ogledali.
Toda zakaj zdaj? Zakaj le pet?
Kaj je posebna nagrada in kdo jo bo dobil?
Najboljša nagrada je presenečenje.
Bo Violeta vedno borovnica?
Ne. Mogoče. Ne vem.
To se zgodi, če prežvekuješ žvečilko cel dan. Nagnusno.
Če se vam zdijo nagnusne, zakaj jih potem delate?
Rekel sem, da ne momljaj.
Se spomnite svoje prve sladkarije?
Ne.
Pravzaprav se je spominjal svoje prve sladkarije.
Oprostite, izgubil sem se v spominih.
Aha.
Se to pogosto dogaja?
Vedno bolj.
Danes.
Orehova dvorana
Na to se pa spoznam.
Ukvarjam se z oreščki.
Uporabljate Havermax 4000?
Ne.
Res ste čudni.
Veverice! -Aha.
Posebej so izurjene, da iz lupin izvlečejo jedrca.
Zakaj veverice in ne Jodlarji?
Le veverice so sposobne potegniti iz lupine celo jedrce.
Poglejte, kako na vsak oreh potrkajo, da izločijo piškave.
Mislim, da je našla piškav oreh.
Očka, rada bi veverico.
Priskrbi mi veverico.
Ljubica, doma imaš veliko ljubljenčkov.
Imam le ponija, 2 psa, 4 mačke, 6 zajčkov,
dolgorepi papigi, 3 kanarčke, zeleno papigo, želvo
in starega neumnega hrčka! Hočem veverico!
Prav.
Kupil ti jo bom takoj, ko bo mogoče.
Da ne bo kakšna stara veverica. Izurjeno hočem!
Prav.
Koliko hočete za veverico?
Postavite ceno.
Niso za prodajo. Ne more je dobiti.
Očka!
Oprosti, srčece.
G. Majavšek je nespameten.
Če mi je ti ne moreš priskrbeti, si jo bom pa sama vzela.
Veruška!
Deklica.
Takoj pridi nazaj!
Veruška!
Ne dotikaj se njenih oreščkov!
Zmešalo se ji bo!
Ti boš moja.
Veruška!
Pa poiščimo ključ.
Ne, ta ni pravi.
- Očka! -Veruška!
Tudi ta ni...
Tale je.
Ne, pa ni.
Očka, naj nehajo!
Kaj ji delajo?
Preizkušajo, če je piškav oreh.
Sveta pomagavka, res je piškav oreh.
Veruška!
Očka!
Kam jo vlečejo?
Tja, kamor vse piškave orehe. V jašek za odpadke.
Kam vodi jašek?
V zažigalnico.
Brez skrbi, odpadke zažigamo le ob torkih.
Danes je torek.
Vedno obstaja možnost, da jih danes ne bodo sežigali.
Mogoče je obtičala v jašku tik pod luknjo.
V tem primeru vam ni treba drugega, kot da jo izvlečete.
Veruška Solinar, ta mala spaka,
postala končno je odplaka.
Drugačne prijatelje bo imela
deklina, ki po jašku pada.
Drugačne prijatelje...
Recimo ribjo glavo, ki jo je brancin
do danes nosil - blag naj bo spomin.
Ostrigo, ki tako prijetno vonja,
krasen zrezek, trši od betona.
Marsikaj, kar človek izkorišča
in spomni nas na vonj stranišča.
Takšne prijatelje ima naj rada
deklina, ki po jašku pada.
Takšne prijatelje ima naj rada...
Le kdo je torej kriv? Zakaj?
Kdo ubogal je vsak njen migljaj?
Kdo jo je spremenil v kravo,
kdo podprl sleherno skušnjavo?
Največja krivca, vesta sama,
sta njena starša, očka, mama.
Res? Odlično.
Izvedel sem, da je zažigalnica pokvarjena.
Nabralo se je za tri tedne smeti, ki bodo ublažile padec.
Dobra novica.
Aha.
Gremo naprej.
Zakaj se nisem že prej spomnil?
Dvigalo je najučinkovitejša pot za premikanje po tovarni.
Toliko nadstropij pa že nima.
Kaj pa ti veš?
To ni običajno dvigalo, ki vozi gor in dol.
Lahko gre počez, podolgem, poševno
ali kako drugače.
Samo pritisneš gumb in zviz! Pa že greš.
Glejte!
Dame in gospodje, dobrodošli pri Karamelni gori.
O tej dvorani raje ne bi govoril.
Bolnišnica za lutke in center za oskrbovanje opeklin.
Dokaj nova zadeva.
Uprava!
Zdravo, Doris!
NEVARNOST
Zakaj je vse tako nesmiselno?
Sladkarije ne potrebujejo smisla.
Zato pa so sladkarije.
Bedasto je!
Sladkarije so izguba časa!
Moj sin že ne bo čokoladar.
Potem bom zbežal.
V Švico, na Bavarsko.
Svetovni prestolnici sladkarij.
Izvoli.
Ko se boš vrnil, me ne bo več tu.
Žal mi je, sinko,
ampak zapiramo.
Zastave držav
Rad bi izbral dvorano.
Izvoli.
Televizijska dvorana
Hitro si jih nataknite in jih za nobeno ceno ne snemite.
Svetloba vam lahko skuri oči.
Tega pa nikakor nočemo, kajne?
Preizkusna dvorana za moj zadnji in največji izum,
televizično čokolado.
Nekega dne me je prešinila zamisel. Če lahko televizija pretvori sliko
v milijone delcev, jo pošlje skozi zrak
in potem znova sestavi,
zakaj ne bi mogel isto storiti s čokolado?
Zakaj ne bi poslal čokoladice
prek televizije?
Zveni nemogoče.
Saj tudi je nemogoče!
Nimate pojma o znanosti.
Prvič, valovi in delci niso ena in ista stvar. Halo!
Drugič, za pretvorbo energije v snov bi potrebovali moč,
ki je enaka devetim atomskim bombam.
Momljač!
Ne razumem niti besedice, ki pride iz tvojih ust.
Čokolado bom poslal z enega konca dvorane
na drugega. Prek televizije.
Prinesite čokolado!
Biti mora velika, saj je tudi moški,
ki ga snemaš, na televiziji pomanjšan.
Tu gre za isti princip.
Izginila je!
Kaj sem rekel. Drvi skozi zrak nad našimi glavami,
spremenjena v milijone drobnih delcev.
Pridite!
Poglejte na zaslon!
Že prihaja.
Glejte.
Vzemi jo. -Samo slika na zaslonu je.
Reva.
Ti jo vzemi.
Stegni roko in jo zgrabi.
Krščenduš.
Pojej jo.
Odlična je. Ista čokoladica je,
le pomanjšala se je na svoji poti, to je vse.
Odlična je.
Čudež!
Predstavljajte si, doma boste sedeli pred televizorjem,
naenkrat se bo na zaslonu pojavil oglas in glas bo rekel:
Majavškove čokolade so najboljše na svetu!
Če nam ne verjamete, se prepričajte sami.
Stegnili boste roko in eno preprosto vzeli.
Kaj pravite?
Lahko na enak način pošljete druge stvari?
Ovsene kosmiče?
Sploh veste, iz česa so narejeni?
Iz zvitih lesenih ostružkov, ki se naberejo v šilčkih.
Pa bi jih lahko poslali prek televizije?
Jasno. -Kaj pa ljudi?
Zakaj pa ljudi? Prav nič dobrega okusa niso.
Se sploh zavedate, kaj ste izumili? Teleport!
Največji izum v zgodovini,
vi pa mislite le na čokolado.
Pomiri se,
g. Majavšek že ve, kaj govori.
Pojma nima!
Za genija ga imaš, je pa navaden butec!
Jaz pa že nisem.
Fant!
Razjezil me boš.
Izginil je.
Pojdimo k televizorju.
Upam, da kakšen kos ne bo manjkal.
Kako to mislite?
Včasih se zgodi, da le polovica delcev najde pot na ekran.
Če bi morali izbrati le polovico sina, katera bi bila?
Kakšno vprašanje je pa to?
Zakaj ste osorni? Samo vprašal sem.
Preglej vse kanale, malce sem že živčen.
Tu je!
Pa smo se naučili...
Pa smo se naučili,
da malčkov nikdar, niti v sili,
in če še v takšni smo zagati, pred televizorje ne smemo dati.
Še boljše, najpametnejši dar, če ni nameščena kretenska stvar.
Te migotave slike so res krute, otrokom otopijo misli, čute.
Vso pamet jim posrkajo iz glave, da gledajo kot ovce ali krave.
Ne vejo več, čeprav pri zavesti, kaj pravljice so in povesti.
TV-otrok je uboga šleva,
če pod lasiščem nima sirnega nadeva,
mu med ušesi prazen zrak odmeva!
Kar pa se tiče Mihe Bulca,
tega zakrknjenega TV-sulca...
Bo treba počakati in ga skriti,
nemarno spitati in raztegniti,
da smel bo med ljudi stopiti.
Če ne bo šlo,
pa mu je čisto prav.
Zgrabite ga.
Na pomoč!
Hvalabogu je v enem kosu.
V enem kosu? Se vam meša?
Pošljite me nazaj!
Ne bo šlo.
To je televizija, ne telefon.
In kaj nameravate storiti?
Ne bi vedel.
Mladi fantje so zelo elastični. Potegnejo se kot ponedeljek.
Vtaknimo ga v napravo za raztezanje karamele.
Karamele?
To je bila moja ideja.
Kako bo suh.
Aha, naprava za raztezanje karamele.
Odpelji g. Bulca in njegovega...
fantka k napravi za raztezanje karamele
in ga malo potegni.
Gremo naprej.
Veliko si moramo še ogledati.
Koliko otrok je še ostalo?
Gospod Majavšek, ostal je le še Čarli.
Hočeš reči, da si samo še ti?
Ja.
Kaj se je zgodilo z ostalimi?
Dragi fant, to pomeni, da si zmagal!
Čestitam, prav res!
Navdušen sem!
Že na začetku sem imel občutek, da ti bo uspelo.
Ne smemo cincati.
Veliko moramo postoriti pred koncem dneva.
Na srečo imamo veliko stekleno dvigalo, da bo šlo...
Hitreje.
Pridita.
GOR IN VEN
Gor in ven? Kakšna dvorana pa je to?
Drži se.
Če bomo šli tako počasi, se ne bomo prebili.
Skozi kaj?
Že dolgo si želim pritisniti ta gumb.
Gremo, gor in ven!
Pa ja ne mislite... -O, ja.
Saj je iz stekla!
Razbilo se bo na tisoče koščkov!
Avgust, ne jej prstov!
Če so pa tako dobri!
Zdaj sem veliko bolj elastična.
Že, ampak si vsa modra.
Hočem leteče stekleno dvigalo.
Veruška, dobila boš le vročo kopel in pika.
Hočem ga!
Kje živiš?
Tam. V tisti hiški.
Kdaj misliš, da se bosta vrnila?
Težko rečem.
Nekdo je pri vratih.
Živjo, mami!
Vrnila sva se!
To je Vili Majavšek. Pripeljal naju je domov.
Vidim.
Vidva sta verjetno njegova st...
Starša? -Aha.
Pravi, da je Čarli nekaj zadel.
Ne kar nekaj.
Nekaj največjega, kar bi si lahko mislil.
Fantu bom dal celotno tovarno.
Saj se šalite.
Čisto resno mislim.
Nekaj mesecev nazaj sem si dal urediti lase,
ko sem doživel nadvse čudno razodetje.
V tem sivem lasu
sem videl svoje življenjsko delo.
Svojo tovarno, drage Jodlarje.
Kdo bo po moji smrti pazil nanje?
Takrat sem spoznal...
Najti moram novega lastnika.
In sem tudi ga.
Tebe, Čarli.
Zato ste razposlali zlate vstopnice.
Aha. -Jodlarji?
Odločil sem se, da povabim pet otrok
in med njimi izberem tistega, ki mi je najbolj všeč.
Tebe.
Kaj praviš?
Bi zapustil vse to in z mano živel v tovarni?
Seveda.
Je v redu, če gre z mano še družina?
Dragi fant, seveda ne morejo.
Ne moreš upravljati tovarne,
če ti družina diha za vratom. Brez zamere.
Ne zamerimo. Kreten.
Čokoladar mora biti svoboden.
Slediti mora sanjam, ne glede na posledice.
Poglejte mene.
Brez družine sem, pa tako zelo uspešen.
Če grem z vami v tovarno, jih ne bom nikoli več videl?
Aha. Naj ti bo to še dodatna nagrada.
Potem pa ne grem.
Družini se ne bi odrekel za nič na svetu.
Niti za vso čokolado na svetu ne.
A, tako.
Čudno.
So še druge sladkarije, ne samo čokolada.
Žal mi je, g. Majavšek. Tu bom ostal.
Oho. To je zelo...
nepričakovano in...
...čudno.
V tem primeru pa...
Adijo.
Si res ne bi premislil?
Res.
Prav. Adijo.
Obrnilo se bo na bolje.
Vsaj enkrat je babi Jurka točno vedela, kaj govori.
Naslednjega jutra je Čarli pomagal popraviti streho.
Dedi Jože je bil ves dan na nogah.
Sploh ni bil utrujen.
Čarlijev oče je dobil boljšo službo v tovarni zobne paste.
Zdaj popravlja stroj, ki ga je zamenjal.
Družini Vedran so se pisali lepši časi,
kar pa ni veljalo za Vilija Majavška.
Ne poznam vzroka.
Vedno sem bil prepričan v sladkarije,
zdaj pa nič več.
Ne vem, katere okuse bi izbral.
Začel sem dvomiti vase.
Vedno sem delal sladkarije, kot se mi je ljubilo...
V tem je težava. Delal sem jih, kot se mi je ljubilo,
in ker se počutim obupno, so tudi sladkarije obupne.
Res ste mi pomagali.
Smili se mi tisti čokoladar. Valter.
Vili Majavšek. -Točno.
Piše, da se njegove sladkarije ne prodajajo več tako dobro.
Verjetno je pokvarjen človek, ki si to zasluži.
Aha. -A tako?
Si ga že spoznal?
Ja.
Na začetku se mi je zdel super, potem pa nič več.
In še čudno frizuro ima.
Ne, pa ne!
Zakaj ste prišli? -Ne počutim se preveč dobro.
Kaj te spravi na noge, ko si na tleh?
Družina.
Kaj imate proti moji družini?
Ne gre samo za tvojo družino, ampak za vse st...
Ukazujejo na vsakem koraku,
kar ni preveč ustvarjalno.
Samo zaščititi te hočejo, ker te imajo radi.
Če mi ne verjamete, vprašajte.
Koga? Svojega očeta?
Niti pod razno.
Sam že ne.
Hočete, da grem z vami?
Krasna ideja. Aha!
In veš, kaj? Imam prevozno...
Paziti moram, kje parkiram.
Mislim, da ni prava hiša.
Vilibald Majavšek, dr. stom.
Sta naročena?
Ne, ampak on bi moral že zdavnaj priti.
Odpri.
Pa poglejmo škodo.
Največja tovarna na svetu
Majavšek odprl trgovino v centru
Majavšek nudi službe
Tovarna odprta
Ljubi bog.
Takih zob nisem videl že...
Vse odkar...
Vili?
Zdravo, očka.
Vsa ta leta
nisi uporabil zobne nitke.
Niti enkrat.
Tega dne je Vili Majavšek ponovil svojo ponudbo,
ki jo je Čarli sprejel pod enim pogojem.
Oprostite za zamudo. Kar pokala sva od idej.
Se mi je zdelo, da slišim grmenje.
Se nam boste pridružili pri večerji? -Bom, hvala.
Dodal bom še en krožnik.
Dišiš po kikirikijih.
Rada imam kikirikije. -Hvala.
Vi pa dišite
po starih ljudeh in milu.
To mi je všeč.
Komolce z mize.
Kaj praviš na malinove zmajčke?
In sladič namesto vrvic.
Nobenih poslov za mizo, fanta. -Oprosti, mami.
Mislim, da imaš prav.
Na koncu je Čarli Vedran le dobil tovarno.
Toda Vili Majavšek je dobil še nekaj boljšega.
Družino.
Nekaj je držalo kot pribito.
Življenje še nikoli ni bilo tako sladko.