Sjutusen femhundrafyrtionio?
Snälla! Primtal.
Fyratusen tjugoett?
Bra försök. Inget primtal.
Löjtnant Ford: femhundranittionio?
- Jag struntar i primtal. - Kom igen. Ja eller nej?
- Nej. - Otroligt! Tio av tio.
- Han är usel. - Jag är kass på primtal.
- På nåt sätt sover jag ändå. - Det går bortom primtal.
Det är sant eller falskt. Bara genom att gissa
borde du få hälften rätt. Niohundranittiotre?
- Primtal. - Det är lätt.
- Lyssnar du, Hays? - Nej. Jag är upptagen med jobbet.
Vi har gått igenom den här delen.
Den är strukturellt säker.
Vill du stå som föremål
för en undersökning i statistiska osannolikheter?
Hämnas du för allt smörj ni töntar fick i skolan?
Hur är det i utkanten av stan?
Med undantag av förrådet,
som ljuvliga Dumais säger inte är i omedelbar fara,
verkar det i ganska gott skick.
- Trots översvämningen? - Det är mörkt och luktar illa.
Men tekniskt sett är allt bra.
- Kom tillbaka. - Uppfattat.
Jag säger det inte ofta, så njut av tillfället.
Bra jobbat, allihop. Vi går hem.
Vänta lite, nu. Vi saknar Johnson och Wagner.
Wagner, Johnson, var är ni?
Vi behöver förstärkning! De attackerar!
- Va? - Var är de?
- Längs den här korridoren. - Vi är på väg!
Hur är det, Johnson?
McKay. Han är död.
- Vad hände här? - De fick honom.
Vilka?
Lugn. Det finns inget här.
Ser ni dem inte? Överallt!
Jag behöver sjukvårdare, omedelbart!
För sent. Hon är borta.
Dr Beckett här. Vad gäller nödropet?
Det är för sent. De är borta.
- Vilka? Hur då? - Wagner och Johnson.
- Skicka hit ett karantänteam. - Förlåt?
- Varför det? - Folk ser inte i syne och dör.
Det är outforskade områden. De kan ha smittats av nåt.
Om de var smittade, finns stor risk att vi är det.
- Jag rekommenderar karantän. - Bifalles. Hörde du, Carson?
Vi sätter på skyddskläder och kommer dit.
- Jag underrättar dr Weir. - Tack.
Ni hörde. Följ mig.
Ska vi stanna här?
- Ja, det var tanken. - Vilken gräslig idé.
- Nej. - Vi borde ge oss av.
Det kan vara en luftburen smitta.
Väl hemma kan vi föra den vidare.
- Om vi är friska? - Det vet vi inte.
- Jag mår ju utmärkt! - Slutdiskuterat.
Vi stannar, Peterson.
Fast, vänta.
Följ mig-
De vidtar åtgärder för en karantän, nivå 4.
Det kan väl inte vara en biologisk infektion?
Jag har ingen aning.
Men vi borde ha karantän mellan de olika stadsdelarna.
- Det är att ta i. - De Gamla drabbades av en farsot.
Om McKays team har råkat på en infektionskälla
måste vi vidta alla åtgärder för att förhindra ett utbrott.
Vi ställer in all portaktivitet
och håller alla där de är.
Men bara tills vi har en klar bild av dödsorsaken.
- Du har inte övat. - Jo, det har jag.
- Om kampen var på riktigt... - Skulle jag ha skjutit dig.
Hur länge jag än övar kommer du att klå mig.
Vi övar inte för att vinna.
Så vad är vitsen?
Får jag be om allas uppmärksamhet.
Vi har ett medicinskt dilemma.
Efter Dr Becketts förslag
har vi beslutat att införa en självreglerad karantän.
I minst ett par timmar ska alla stanna där de är.
Rapportera om nån rör sig fritt.
Jag hoppas att ni förstår.
Vad handlar det om?
Tog du med din radio?
Är det här Wagner och Johnsons område?
- Ja. - Går vi samma väg som de?
Mitt motiv är självbevarelse.
Vänta lite! Ford har rätt.
Ökar det inte risken för smitta?
Jag ska förklara.
Om bakterien inte är luftburen,
borde det vara riskfritt om vi är försiktiga.
Men om det är nåt luftburet
är risken stor att vi redan smittats.
Ska vi inte vänta på dr Beckett?
De var däri 12 timmar.
Det är fasligt kort inkubationstid.
Om nån annan har smittats, till exempel vi,
räknas varje sekund.
Lampa. Kom.
Stanna här. Ford.
- Du sa precis... - Alla utom Ford stannar.
Skulle jag gå in själv?
Rör ingenting.
Det här är illa.
- Jag är högsta militära befäl. - Jag är medveten om det.
Vi var tvungna att handla snabbt.
Så har protokollet varit långt före den här expeditionen.
Bates och jag var överens.
Okej, då. Teyla och jag kommer upp.
Vi befinner oss i karantän. Alla stannar där de är.
Vi är långt ute vid östra bryggan.
Skulle det vara en risk att gå till ledningscentralen?
Vi vet inte var de smittades.
Det är en medicinsk situation.
Bara skyddad personal kan röra sig fritt.
De reglerna gäller alla.
Skicka hit nån med en dräkt.
De behövs i labbet
inför en möjlig epidemi.
Om det blir tillfälle skickar jag nån.
Under tiden får radion duga.
Okej, men...håll oss informerade.
Ja.
Vilket som helst av rören kan ha läckt ut ett virus.
Hur kan de ha klarat sig i alla år?
Virus överlever långa perioder.
Jag hoppas svaret finns i databasen.
- Jag tror att... - Javisst.
Den är inte kopplad till de andra systemen.
Den har bara information om experimenten
som gjordes här.
- Weir, det är McKay. - Var så god.
- Var är Beckett? - På väg.
Att skyddsrusta en enhet tar tid.
Vi har snubblat över nåt...bekymrande.
- Inte vad jag ville höra. - Vi är i ett av De Gamlas viruslabb
där Wagner och Johnson måste ha smittats.
Vi kan inte veta
om De Gamla studerade eller skapade virus.
Stormen har rumsterat om här och...
Dumais. Dumais?
- Dumais! - Vad fan är du?
Dumais! Dumais!
Säg åt Beckett att skynda sig!
Jag har förlorat en man till.
- Var är Peterson? - Va?
Peterson!
Vi ser honom. Han försöker gå tillbaka.
Grodin låser alla dörrar
och stänger av energitillförseln.
Skicka nån att stoppa honom.
- Läget är under kontroll. - Nej.
Han vet lika mycket som jag om De Gamlas teknik.
Som bäst saktas han bara ner.
- Vart leder korridoren? - Hit.
Peterson? Elizabeth Weir. Hör du mig?
Jag kan inte föreställa mig hur skrämmande det är.
Dr Beckett har nått ditt team och behandlar dem.
Ta dig tillbaka dit.
Om Beckett ger dig klartecken kan du komma tillbaka.
- Hör han mig? - Absolut.
Kan du göra det svårare för honom?
Jag kan försöka.
- Du verkar att må bra. - Dumais blev plötsligt sjuk.
Jag har ordnat en liten fältstation.
- Vi har börjat obducera. - Några idéer?
- Ni är i fin form. - Dalta inte med mig.
Så är det inte.
- Är vi klara? - Ja.
Jag letar i databasen.
Tala om vad obduktionen visar.
Och börja med deras huvuden.
- Nån måste göra nåt. - Det gör vi.
- Grodin jobbar... - Det räcker inte.
Han måste stoppas. Teyla och jag är redo.
Peterson har panik och försätter alla i fara.
Vi vet inte hur viruset sprids.
- Vi har inte tid. Jag går. - Försegla gymmet.
- Vad i helvete är det frågan om? - Du är chefsbefäl.
- Du får inte lov att smittas. - Inte du heller.
- Bates. - Ja, sir?
Lås upp dörren.
- Ja, sir. - Tillbaka.
- Du ger inte order här. - Där tycker vi olika.
Öppna dörren.
- Låt bli. - Han går rakt emot er.
Då stoppar vi honom. Vi blockerar vägen...
Bates. Jag beordrar dig att öppna dörrarna
mellan gymmet och labbet.
Vi går ut.
Jag beklagar.
Det spelar ingen roll nu.
Dr Beckett. Jag har resultaten
från de första två offren.
- Nåt av intresse? - De dog av hjärnaneurysm.
Det är i och för sig inget ovanligt.
Risken att två människor dör av det samtidigt
är osannolikt,
men det säger inget definitivt.
- Du sa... - Väsentligheter, dr Biro!
Det intressanta är att båda aneurysmer
satt på precis samma plats.
Precis över syncentret.
Och den tredje. Dumais?
Hon står näst i tur.
- Sa hon hjärnaneurysm? - Ja.
Det bästa jag hört på hela dan. Kom och titta.
Du borde inte ha undergrävt dr Weirs auktoritet.
Ibland blir Elizabeth låst i ett visst beslut.
Det är ett problem.
Hon är inte den enda som har det problemet.
Dr Weir. Sheppard här. Teyla och jag är på utgång.
Var är Peterson?
Elizabeth.
Avdelning E-19, däck tre.
Då går vi.
Jag har inte läst allt, men det verkar stämma.
Sex timmars inkubationstid, återkommande synvillor
och bäst av allt, hjärnblödning eller aneurysm.
Det låter bekant.
Det kanske står nåt om...
Nej!
Förlåt.
Rodney?
Jag har sett i syne.
Sen när då?
I ungefär en timme. Först tror man att det är ögonen...
De blir värre.
Du med?
De kommer rakt emot en.
- Som ett spöke. - Jag har gått igenom schemat.
Johnson och Wagner började på egen hand,
men mötte Dumais en timme senare.
Dumais dog en timme efter Johnson och Wagner.
- Vem träffade de sen? - Dumais är ett större bekymmer.
Dumais? Vem träffade hon?
Mig.
Hon träffade Hays och mig.
Vi står på tur.
- Dr Peterson, antar jag. - Jag går inte tillbaka.
Du har inget val.
Lugn.
Jag blir smittad. Det är mord.
När vi vet att du är frisk kan du gå tillbaka.
Till dess utgör du ett hot för andra.
Du skjuter inte en av de dina.
Du kommer inte att släppas in.
Vänta lite! Ta mig med till labbet.
Isolera mig där. Jag går frivilligt.
Men inte tillbaka dit, snälla.
Jag mår alldeles utmärkt.
Dr Weir. Sheppard här.
Peterson går till labbet
tills vi reder ut situationen.
Stopp!
Herregud!
- Han är skjuten. - Vad hände honom?
- Vad är det som pågår? - Systemen är låsta.
Peterson tog sig in i mässen.
- Vi kan inte följa honom. - Stan har låst oss inne.
- Förbigå systemet. - Det går inte.
Atlantis har en automatisk åtgärd.
Systemen låstes när Peterson transporterade in sig från öster.
Varför inte när Johnson och Wagner smittades?
Systemet kan ha påverkats av översvämningen i de delarna.
När Peterson kom in i mässen upptäcktes smittan omedelbart
och stan skyddade sig själv.
- Valmöjligheter? - Begränsade.
Vi är utelåsta ur stordatorn.
Jag ska dö av hjärnaneurysm. Hur hjälper en hjärtmonitor?
Om du dör, lär vi oss mer.
Då bryr jag mig inte om det.
Många bor i stan.
Ja, de levande.
Allt ska vara låst. Varför öppna för oss?
Det här är Sheppard.
Funkar transportörerna?
Det verkar inte lovande.
Atlantis själv har känt ett hot
och tagit över kontrollen.
- Är transportörerna avstängda? - Det stämmer.
- Tänk om vi kommit på det. - Det gjorde vi!
Vi slog på energitillförseln så att ni kunde öppna dörren till Peterson.
Om inte ni hade gått efter honom
skulle transportören varit avstängd.
Var det en bra idé?
- Vart tog han vägen? - Till mässen.
De flesta lydde karantänen. Bara ett fåtal var där.
- Jag hör dig. - Kom tillbaka till stan.
Vänta i Becketts labb tills vidare.
- Dr Beckett. - Några framsteg, dr Biro?
Jag är klar med Dumais obduktion.
Skulle det förvåna dig att höra att det var en aneurysm?
- Nej. Tack. - Trodde inte det.
Bristningens position kan förklara synvillorna.
Svullnad kan skapa hallucination.
Om hjärnan sväller,
skulle vi väl se distorsioner?
- Det är individuellt. - Precis. Våra synvillor var lika.
Vore de inte mer slumpartade?
- Troligtvis. - Vi ser exakt samma varelser.
- Tror du att det var... - Nej!
- Det är inte på riktigt! - Nej!
De kommer rakt emot oss! Ser ni dem inte?
Hans hjärta kämpar på!
- Gör nånting! - Det finns inget göra.
Ett, två, tre, fyra, fem.
- Ett, två, tre, fyra, fem. - Sluta.
Det är inte hjärtat. Sluta.
Hur känner du dig?
Jag...
Jag har en syster. Vi står inte varann nära...
- Säg inte så där. - Hon är min enda anhöriga.
Nån borde underrätta henne.
Få det att låta bra.
Säg att jag dog i ett räddningsförsök.
Säg att jag räddade en hög ungar.
Jag har idéer om nya ledningar till porten.
Det borde nån ta en titt på.
- Vi gör det tillsammans. - Avbryt inte mina sista tankar.
Det är viktiga prylar.
Om ni stannar längre än ett år
så har jag gjort anteckningar om energisparande mörkläggningar.
Hälsa alla att jag var så nära en enhetsteori,
men anteckningarna gick förlorade när jag räddade...
- Ungarna. - Ja.
Okej.
Jag borde vara död nu.
- Mötte ni Dumais samtidigt? - Ja.
Ja, då borde du vara död.
Åh, jösses!
- Jag är fortfarande här. - Ja.
- Intressant. - Intressant?
- Ta det inte på fel sätt, men... - Varför då?
Precis.
Det struntar jag i.
Verkligen.
- Dr Weir. - Ja?
Vi har nått fram till stan, men är inte utelåsta.
- Är det låst för er? - Ja, jag kommer inte in på kontoret.
Vi har inga problem än så länge.
- Skyddskläderna. - Va?
De utgör ingen fara för stan.
Det går ihop. Atlantis tillåter skyddspersonal
att hjälpa de smittade.
Vi borde ta oss till mässen. De lär vara uppskrämda.
Bifalles. Ta er dit och rapportera tillbaka.
Vill du se det här?
Hur kan nåt organiskt vara så effektivt?
Vi är i en annan galax.
Ovanligt för oss, kan vara vanligt här.
Det tror jag inte på. De flesta bebodda planeter
är kopior av Jorden när det gäller miljövillkor.
- Om inte... - Jag kommer. Vad är det?
Från inkubering till död är det exakt sex timmar.
Synvillorna är identiska,
och aneurysmens placering är densamma för alla döda.
- Är det vad jag tror? - Ett nanovirus.
Skapat för att döda människor.
- Nanovirus? - Just det.
Låtsas att jag inte vet vad det är.
Det är teknik i nanostorlek.
- På miljarddels millimetrar. - Det är mikromaskiner
som utför specifika uppgifter.
Man kan svälja en tablett och en miljon robotar botar en.
Är ni infekterade med mikromaskiner?
Stora som encelliga organismer.
Men i stället för att bota...
Viruset terroriserar offren
genom att ta sig in i syncentret och spränga en artär i hjärnan.
- Och infektera andra. - Men de kan nog inte föröka sig.
Ett visst antal krävs för att döda.
Till slut blir de för få.
Kan det vara Vålnaderna?
Det vore min första gissning.
- Jag vet inte. - Synvillorna, ljuden...
De är lika skrämmande, men vad vore syftet?
Vålnaderna dödar oss bara inte,
de behöver oss för näring.
Som om en bonde skapade galna ko-sjukan.
Det fanns i ett labb från De Gamla.
Var det en sista utväg?
Det tror jag inte för ett ögonblick.
Det förklarar inte synvillorna.
Vem tillverkaren var är vårt minsta problem.
Du har rätt.
Vi måste slå fast hur det sprids.
Det är mycket möjligt att ingen av er smittats.
- Så varför är ni skyddade? - Det är en försiktighetsåtgärd.
- Major Sheppard. McKay. - Vad är det?
Jag behöver din hjälp.
Gå. Jag reder mig.
Jag överlevde av en anledning.
Rodney har genen, inte Hays.
Rodney är inte av De Gamla.
Men han har injicerats med genen.
Är viruset skapat för att döda människor?
- Jag är människa. - Ja. Vi vill fastslå en sak.
- Ge alla genterapi. - Det löser inget.
Jag var inte mottaglig för genen.
Jag jobbar på det.
Genterapin är bara effektiv på 48 % av mottagarna.
Om jag fick en spruta, hur lång tid tar det innan den verkar?
- Minst fyra timmar. - Så länge har jag inte.
Jag träffade McKay och Hays 90 minuter efter Dumais.
Jag har mindre än en timme innan min hjärna exploderar.
Hör på. Du har varit vaken i 20 timmar.
- Du tänker inte klart. Var lugn. - Lugn?
Med en miljon minirobotar som vill döda mig!
- Du kan vara lugn. - Vi kommer att hallucinera.
Vi är infekterade. Hur ska vi bete oss?
- Det måste finnas en utväg. - Jag jobbar på det.
- Jag är här. - Ser du det?
- Den stora prylen mitt i rummet? - Just precis.
Ska jag observera varningarna?
Inte i dag.
Vad ska du göra?
Viruset är en maskin som styrs av en dator.
Bästa sättet att slå ut en dator är med en elektromagnetisk puls.
Vi stänger ner allt vi har från Jorden.
Men vi är utelåsta ur De Gamlas system.
Deras teknik är olik vår egen.
En elektromagnetisk puls borde inte ha långvarig effekt.
Vi är klara.
Allt klart, Rodney.
Okej. Då gör vi det.
Hur vet vi om det fungerar?
Sheppard ska slå på generatorns starkaste puls.
Det borde påverka det mesta hos er.
När det utplånar viruset borde systemet återställas.
- Når det inte hit? - Om pulsen fungerar,
går vi med dig till mitt labb och upprepar proceduren.
- Major. - Det funkar.
När trycker jag på start?
Det borde finnas ett rött varningsljus.
- Jag ser det. - Vänta tills det tänds,
räkna till tio och tryck på start.
- Tio? - Oroa dig inte.
Jag känner till det där.
Det kommer att... Jag klarar mig, visst?
Svar, ja. Du klarar dig.
- Händer nåt? - Kan det dröja?
Tveksamt.
Är ni utelåsta ur stordatorn?
Andra idéer?
Tjugonio minuter.
Det fungerade inte!
- Det är osäkert. - Va! Hjälpte det eller inte!
- De försöker avgöra... - De är överallt.
Du har en hallucination.
Herregud!
- Jag försökte. Kortslutning. - Det var innan den återställdes.
Vi använde för stor laddning.
Det går att åtgärda. Vi får pröva oss fram.
Men blir pulsen tillräckligt stark?
Ford och Zelenka har minuter kvar.
Kan en EMP ta död på den?
- Ja. - Då har jag en idé.
- Vadå, nej? - Det är för farligt.
Förlorar du hellre en tredjedel av befolkningen?
- Vi är inte där än. - Jo!
Ford och Zelenka står i tur.
Människorna i mässen har tre timmar kvar.
Folk dör om vi inte handlar.
Även om generatorn startar igen
är chansen liten att kraften räcker.
Kan vita dit de smittade?
Stan släpper inte in de smittade.
Majoren har rätt. Det enda som kan döda manickerna...
Är ett atomvapen i atmosfären.
Det låter allvarligt.
Men om majoren kan överbelasta en naqadah 3000 meter upp,
är vi säkra från utfall.
Sprängningen skulle skapa en förödande chockvåg.
Det tar kål på viruset.
Förhoppningsvis utan att förstöra våra datorer.
Det är värt risken.
Okej. Du får klartecken.
- Jag är snart på plats. - uppfattat.
Inverkar pulsen på pölhopparen?
Hoppas inte det. Jag oroar mig mer för chockvågen.
- Lycka till. - Du med.
Du har 30 sekunder på dig.
Stick långt bort därifrån.
Stick så långt bort ifrån en kärnvapenexplosion som möjligt.
- Ett gott råd. Tack. - Var så god.
Jag släpper generatorn...
......nu!
Sprängning om 25 sekunder.
Tjugo sekunder.
Femton sekunder.
Sprängning om tio, nio,
åtta, sju, sex,
fem, fyra, tre, två,
ett.
Major Sheppard, kom. Detta är Weir. Svara.
Kommunikationen kan har störts av sprängningen.
Hör du mig?
Det här är Sheppard. Jag är på säkert avstånd.
Jag är på väg hem.
- Skönt att höra. - Fungerade det?
Det får vi strax veta.
Vi borde veta nästan med en gång.
Pulsen varar i ett par mikrosekunder.
Staden ligger före oss. Ni kan återvända.
Allt väl?
Bara en liten atomsprängning. Inget allvarligt.
Att spränga naqadahn var en smart idé.
Tack. Nu går jag och lägger mig.
Vi måste diskutera det som hände tidigare.
Nu?
Det får aldrig upprepas.
- Ja, förlåt, men... - Du är militärexpert,
och jag borde lyssna på din expertis.
Tack.
Men du bestämmer inte vad som är en militär situation.
General O'Neill och överste Sumner varnade mig
att du inte respekterar befälskedjan.
Ibland ser jag saker annorlunda...
Nej. Du försatte ditt och andras liv i fara.
Det var den bästa vägen framåt.
- Och jag räddade skinnet på dig. - Jag vet det.
Men du måste lita på mig.
- Det gör jag. - Jaså?
Har ni tid? Vi har tillbringat tid med nanovirusexemplaren.
- De har oskadliggjorts. - Skönt att höra.
Ja. Och vi kan utesluta att de skapades av Vålnader.
Det är inte deras teknik.
Om inte de...så vem?
Jag vet inte.
Men vi får hoppas att de inte finns kvar.
Det får vi hoppas.