Tidigare på Stargate Atlantis:
Vad vet vi om Vålnaderna? En av de få saker vi vet
är att de är fienden som besegrade De Gamla.
Flera hundra år passerade innan de vaknade.
Vi har besökt många världar.
Jag vet ingen som Vålnaderna inte besökt.
Ni är dömda, som alla människor som står i vår väg.
- De forskade om uppstigning. - Vad är uppstigning?
Då de befriade sig själva från sina fysiska kroppar
och steg till en högre existens där de lever som ren energi.
- Jag såg två. Och du? - Ja, sir. Vi skjuter tillbaka.
Den träffen måste ha orsakat skada. McKay?
- Jag fixar det. - Var kom de ifrån?
Hon har rätt.
Dartskeppen är kortdistansplan. Det finns nog ett moderskepp någonstans.
- Då måste vi bege oss härifrån. - Ja.
- Stjärnporten ligger på andra sidan. - Det här är turistvägen. McKay!
- Jag är nästan klar. - En jagar oss!
- Håll ett öga på den andra. - Ni borde ha vapnen nu.
- Svar: nej. - Säkert?
- Svar: ja! - Jag är säker på att jag fixade den.
Tydligen gjorde du inte det!
Vi kan tappa dem i atmosfären.
- Två till dartskepp klockan två. - Jag ser dem. McKay!
Jag försöker inte hindra dig.
Håll i er!
- Dartskeppen förintades. - Det är bra.
Jag trodde vi var illa ute. Trodde inte ni det?
- Vad var det? - Något sorts energivapen.
Jag tycker vi tar reda på det.
Jag vill bara bekräfta,
att vi alla fortfarande... inte är döda.
- Jag känner mig väldigt levande. - Bra. Samma här.
- Önskar jag visste vad det var. - Blixten?
- Rymdblixt? - Det är ett sorts energivapen.
- Som förstör dartskepp. - Varför dem och inte vi?
Om vi antar att vi fortfarande lever
och det inte verkar finnas några skador, kan vi dra slutsatsen att...
Jag har inget. Ingen slutsats att dra.
Jag pratar bara för pratandets skull.
- Är det är säkert att du är okej? - Jag hatar döden.
- Du lever. - Kan det ske naturligt?
- Jag slår vad om onaturligt. - Ett vapen De Gamla lämnade?
Ett sådant massivt vapen borde få sin energi från...
En Noll-Punkts-Modul. Vi måste landa där.
Jag måste inspektera skadorna innan vi åker tillbaka.
Om det finns ett vapen här nere, byggde inte folket det.
Inte de här typerna. Får du någon signal?
Allt möjligt, men inget värt att nämna.
- Ser människorna bekanta ut? - Stjärnporten är i omloppsbanan.
Mitt folk kunde aldrig ha åkt hit.
Okej. Ska vi gå dit?
Hej.
Det är okej. Vi är fredliga.
Hej.
Troligen har de inte sett någon annan utanför byn.
Välkommen.
Jag heter Zarah, en av Proculus abbotar.
Jag heter John Sheppard.
Det här är Teyla, löjtnant Ford och dr McKay.
Var vänliga och kom.
Det här är första gången åtminstone under min livstid,
då folk från ett annat land har besökt oss.
Vi kom med ett rymdskepp.
En sak... som flyger,
som gör att vi kan resa från en värld till en annan.
- En annan värld? - Från stjärnorna på natthimlen.
Vi är fredliga upptäcktsresande.
Ärad vare Athar som tog er hit helskinnade.
- Athar? - Som försörjer oss och skyddar allt.
Det måste ni väl veta.
Athar har många namn bland stjärnorna.
Är Athar här?
Vi skulle vilja prata med honom. Vi är vänner.
Athar är allas vän och alltid med oss.
Även nu.
Självklart. Hej, Athar.
Vad dr McKay menar är att vi vill tacka honom.
Vi attackerades av Vålnaderna men klarade oss, tack vare Athar.
Vålnader?
Blek hy, insjunkna ögon, suger livet ur en med händerna.
Vi har aldrig stött på sådana varelser.
Aldrig?
Och de har aldrig nämnts i er historia?
Inte alls. Jag kan försäkra er att under tusentals år
har vi levt här i frid.
Ursäkta oss för ett ögonblick.
Självklart. Jag måste tala om för de andra abbotarna att ni är här
innan vi träffar Chaya.
- Chaya är...? - Athars prästinna.
Det här är en stor dag för vårt folk.
Vårt också.
- Jag skojar inte. Det kan fungera. - Jag håller med, major.
Varje befolkad värld jag mött har skövlats av Vålnaderna.
Den skyddas av ett av De Gamlas vapen.
- Det bekräftar det. - Gör det?
Strömbehoven måste vara astronomiska.
Bara en NPM kan generera det.
De verkar inte vara teknologiskt avancerade.
Om inte killen ljög. Han verkar inte vara den typen.
Automatiserat försvar?
Tänk dig en värld där flyktingar kan leva i fred
utan att vara rädda att bli tagna av Vålnaderna.
- Vi kan förhandla en pakt. - Vi behöver vapnet eller NPM:en.
Men vi ska inte stjäla.
Låt oss uppföra oss.
Jag uppför mig alltid.
- Hur långt är det kvar? - Inte mycket.
Bra.
- Vi kunde ha tagit hopparen. - Motion är bra.
Chaya bor ganska långt ifrån ert folk.
Det är inte ovanligt att präster inte bor i samhället.
- Ärad vare Athar. - Välkommen, vila er.
Tack, syster.
- Ni är nya på Proculus. - Ja. Sprillans nya.
- Major John Sheppard. - Jag heter Chaya Sar.
Och du är... Teyla, Löjtnant Ford och dr McKay.
- Hur visste hon det? - En av abbotarna sprang i förväg.
Det var trevligt att träffas, Chaya.
Ni måste vara trötta efter er långa resa.
Ska jag göra lite te?
Jag hoppades på att du skulle säga det.
- Vart kommer Vålnaderna ifrån? - De är överallt i galaxen.
De har varit högst upp på näringskedjan länge.
Hemskt. Det är verkligen hemskt.
Jag har medlidande med ditt folk, Teyla.
Det är inte bara mitt folk som lider.
Vålnaderna har vaknat från en lång sömn
och den här världen är säker från gallringarna som redan börjat.
Atlantis kanske inte överlever attackerna.
Vi hoppades att Athar tillåter Proculus att bli en fristad.
Fristad?
För så många?
Vi pratar inte om alla i galaxen.
- Den här planeten är ganska stor. - Och inte så befolkad.
Viktigast av allt, den skyddas av ert vapen.
Vapen? Jag känner inte till några vapen på Proculus.
- Är du säker på det? - Ja.
- Lägg av. - Rodney, skärp dig.
Det blir inte bättre än så här.
Chaya, vi lever tack vare ett mäktigt energivapen
som utströmmade från den här planeten.
Det förstörde fiendens skepp. Vapnet håller Vålnaderna borta.
Nej, dr McKay. Athar skyddade er.
- Athar? - Ja. Athar såg att ni var i fara.
Chaya, det finns många människor, precis som...
...du och jag, som är i fara på grund av Vålnaderna.
Vad ni har här, det Athar skänker er,
är mycket ovanligt,
men vi har mycket att erbjuda också.
Så gör vänner. De delar med sig.
Jag tror vi kan hjälpa varann.
Jag förstår.
Jag ska rådfråga henne nu.
Stanna här. Jag vet inte hur lång tid det tar.
Tack.
"Det Athar skänker er?" Går du på det här?
Att religiösa människor inte tar deras religion på allvar?
Vi hittade inte på vapnet.
- Vi såg vad det kan göra. - Ja.
Kanske Chaya inte vet att vapnet finns.
Eller så vet hon det och vill hemlighålla det.
Hon verkar inte vara en lögnerska heller.
Vi får väl se vad Athar säger.
Så vi ska inte bry oss om mannen bakom ridån?
Precis.
Major. Vi har förmedlat er begäran till vår gudomliga moder.
Hon tvivlar inte på er rättfärdighet och ert uppdrag,
men hon kan inte tillåta att något annat folk än hennes eget bor här.
Var du tvungen att mässa så länge för att komma på det?
- McKay. - Kan Athar ompröva beslutet?
Athar förstår och sympatiserar.
Vålnaderna är ett gissel bland våra planeter.
Men hon måste se till sitt eget folk först.
Vi visste redan vad du skulle säga innan du gick in där.
Vi bad att Athar skulle vägleda oss.
Och vad sa Athar?
Du gömmer dig bakom din religion för att rättfärdiga din själviskhet.
- Rodney... - Om Athar fanns, skulle hon skämmas.
Vi vill bara bli lämnade ensamma och ifred.
Tusentals kommer att dö, fast de kunde ha räddats,
i Athars namn.
- Så fredligt av er. - Du borde tacka Athar.
- Vi slösar vår tid. - Athar beklagar att hon inte kan hjälpa.
- Jag är säker på att hon sa det. - Sluta nu!
Gå tillbaka till hopparen. Jag kommer strax.
- Varför det? - För du är inte till hjälp.
Ja, sir.
Ursäkta.
Han agerar enligt sin tro, som vi gör.
Men Rodney har rätt angående en sak.
Det här handlar om människoliv.
Vålnaderna kommer att nå Atlantis. När de gör det...
- Du är en krigare. - Jag vet inte om jag är en "krigare".
Det är ditt yrke, majorn. Du kommer att kämpa.
Jag kommer att försöka, men jag vet vad vi har att göra med och oddsen...
Jag skulle uppskatta om du frågade Athar
att överväga att bli hennes folk.
Även om vi kommer långt härifrån är vi likadana, vi är människor,
vilket betyder att vi inte är främlingar, vi är en familj.
Wow.
Kvällsbris.
Jag hoppades det var ett tecken från Athar.
Era ord är fängslande, major Sheppard.
Tack. Jag hoppades det.
- Tror du verkligen vi är en familj? - Det är vi. Jag kan bevisa det.
- Hur? - Kom till Atlantis.
Se vilka vi verkligen är. När Athar ser vilka vi är...
- Det är godtagbart. - Är det?
Chaya, snälla, du kan inte åka.
Athar är alltid med oss, vart vi än är, Zarah.
Jag förstår.
Jag är redo.
- Välkommen till Atlantis. - Tack.
Våra läkare kräver en medicinsk undersökning
från team från andra planeter och besökare.
- Sen kan vi visa dig runt. - Gärna.
Major Sheppard lovade att göra det.
- Självklart gjorde han det. - Självklart.
Följ med till sjukstugan.
- Jag följer nog med... - Jag klarar mig själv.
- Det finns många system... - Jag har det under kontroll.
Underbart.
Ligg still. Bara en minut till.
Det verkar som om du är lika underbar på insidan som på utsidan,
om hälsa är en synonym för skönhet.
Du kan kliva upp nu.
Hur fungerar den här apparaten?
Den skapar bilder av vävnaden inuti din kropp.
- Det är en perfekt avbild. - Kommer maskinerna från din värld?
Vissa. Andra är av atlantisk teknik vi lärt oss att använda
och vissa har jag ingen aning om hur de fungerar.
Förhoppningsvis möter jag en av dem och kan fråga.
- Vet du vad som hände med dem? - Vissa återvände till Jorden efter kriget.
Det är allt vi vet. Men vissa uppsteg.
Uppsteg ?
Till en högre nivå, där de existerar som energi.
Är alla på din planet lika friska som du?
Ja.
Inga sjukdomar eller krämpor? Bryter ingen benet?
Det är ovanligt, mitt folk läker ganska snabbt.
Verkligen?
- Är vi klara nu? - Är vi?
Friskaste patient jag nånsin haft. Gå nu, min kära.
- Var är vi? - Antingen vet hon var vapnet är,
eller så har hon ingen aning och vi slösar vår tid.
- Vad föreslår du? - Skanna planeten för energi.
De kommer inte att veta vad vi gör
om de inte är avancerade och låtsas att inte vara det,
vilket har hänt förr.
Hittade du något som visade att de är mer avancerade?
Nej. De är patetiskt för-teknologiska
- eller otroligt efter-teknologiska. - Är det inte ett naturligt fenomen?
En beräknad energiexplosion som bara påverkar Vålnadsskepp?
- Är det omöjligt? - Omöjligt.
- Dr Weir, jag har resultaten. - Tack, Carson. Vi kommer.
Hur många är ni?
Räknar man med athosianerna på fastlandet, några hundra,
vilket innebär att staden är tom.
Vi bor i en del, för vi har inte nog energi för att sprida ut oss.
Vad tycker du än så länge?
Jag tycker det är underbart.
Men Athar är den som bestämmer.
Du tror inte på det, eller hur?
Chaya, jag respekterar din tro.
Jag kan inte prata med Athar, bara med dig. Jag vill fråga dig en sak.
Tänk om skon satt på andra foten?
Tänk om ditt folk var i fara?
Skulle du godta ett nej?
Det måste vara ett svårt liv att leva i skuggan av Vålnaderna.
Teyla och hennes folk har alltid känt till Vålnaderna,
men vi är nya, med det menar jag att vi precis kom hit.
Vi kommer från en planet som heter Jorden.
- Jorden? - Den ligger långt borta.
Vissa av stjärnorna på natthimlen kallas för galaxer.
De ligger även längre bort än stjärnorna.
Jorden ligger i en av de galaxerna.
- Kom ni genom stjärnporten? - Det stämmer.
- Och ni kan inte bara återvända? - Inte bara så där.
Vi visste att det troligen var en enkelbiljett,
men vi trodde att det vi skulle hitta här, var värt risken.
- Är det det? - Än så länge.
Fråga mig igen när Vålnaderna kommer.
Blodproven visar inga virus, bakterie- eller parasitinfektioner.
MRI visar inga tumörer eller cancer, inget hjärtfel av något slag.
Blodtrycket är 130 över 70. Totalt kolesterol är 107.
Hon har en perfekt hälsa.
Jag är glad för hennes skull. Varför skulle vise det här?
- Hon är för frisk. - Vad menas med det?
Det finns inga tecken på medfödda sjukdomar
som man normalt hittar i förteknologiska samhällen.
Inte engelska sjukan, svamp, könssjukdomar...
- Perfekt hälsa? - Ja.
Hon sa att det var standard bland hennes folk.
- Men är hon mänsklig? - Utan tvekan.
Hur är det möjligt?
Jag är inte helt säker innan jag besöker planeten.
Men om det stämmer, har folket på Proculus en optimal hälsa och lever
mycket, mycket länge.
- Du får det att låta som ett... - Paradis?
- För det är det. - Och det är ett problem, för...?
För mänskligt liv, är mycket ömtåligare än så.
Jag bryr mig inte om vilken galax vi är i, men det är onaturligt.
Havsluften är så uppfriskande.
Det finns mycket av det här. Största delen av planeten är hav.
Det finns nog med land för att bosätta flyktingarna.
Det finns det. Vi kan bara inte garantera deras säkerhet.
Även om ni kontrollerar allt det här?
Jag ljuger om jag säger att vi kontrollerar allt.
Den här platsen är så överlägsen oss på så många sätt.
Vi har en sköld som kan motstå allt Vålnaderna kastar på oss,
men vi kan inte starta den.
Vi kan inte riskera att ta emot fler flyktingar.
Kom.
- Major Sheppard... - Kalla mig John.
John. Hur blev ni Vålnadernas fiende?
- Det var mitt fel. - Ditt?
Jag väckte dem när jag försökte rädda några människor.
De blev inte så glada.
Men du räddade ditt folk?
De flesta.
Är du säker på att de kommer tillbaka?
Ja, men vi vet inte när.
Huvudkontrollkonsolen,
miljöuppehållande system,
kommunikation.
Och det här... Det är...
Ursäkta, major. Vi har inte en aning vad...
Det här är en ny apparat vi hittade i staden.
- Den har inte blivit aktiverad. - Hon har...
Hon har genen.
Gör jag det här?
- Vad gör maskinen? - Vi vet inte. Inte än, i alla fall.
Atlantierna var bra på många saker.
Att skriva instruktionsmanualer var inte en av dem.
Det är nog dags att avsluta rundturen.
Jag vet att dr Weir gärna vill prata med dig.
- Ses vi efteråt? - Och under tiden.
Vi föreslår ett sorts arrende
där flyktingar som blivit hemlösa på grund av Vålnaderna
kan bosätta sig på Proculus.
I återgäld, kan vi erbjuda er tjänster och kunskap.
- Såsom? - Du har sett vår teknologi.
Vi kan hjälpa er att få ett mer industrialiserat samhälle,
samtidigt som vi bevarar er planets ekologiska balans.
Er vetenskapliga kunskap är imponerande, men vi behöver inte den.
Athar ger oss allt vi behöver.
Mat dyker inte bara upp på middagsbordet.
- Planterar ni era egna skördar? - Självklart.
Vi kan hjälpa er att öka avkastningen.
Vi odlar all mat vi behöver för att leva. Allt annat skulle vara frosseri.
- Byggmaterial då? - Vi har timmer och järn i överflöd.
Athar är snäll.
Det måste finnas något.
Det mitt folk värdesätter mest är spirituell kunskap.
Vad kan er kultur erbjuda vad det gäller det?
Jordens befolkning delar inte en enda spirituell tro.
Vi har många olika religioner och filosofier.
Kristendom, buddism, judendom, islam...
Hinduism, kwanza...
Intressant. Berätta om dem.
- Allihop? - Ja. De låter fascinerande.
Jag är inte kompetent nog att diskutera alla religioner,
men jag kan erbjuda dig resurser.
Du kan få tillgång till vår historiska databas.
Det skulle vara underbart.
- Fick du den att fungera? - Ja.
Vet vi vad den gör?
Det är en intern-extern biometrisk sensorsamling.
Sorgligt nog förstod jag det. Vart tog alla lördagskvällar vägen?
Det här är biosignaturer av alla i Atlantis.
Hur kan du veta det?
Jag har dechiffrerat De Gamlas logaritmer.
Jag tror det här var ett tidigt alarmsystem
att varna om utomjordingar fanns i staden.
Och den aktiverades när vår besökare rörde den?
Hon har De Gamlas gen.
Eller så aktiverades den för att den kände av henne.
Hon kan vara en utomjording. Den vet mer om henne än vad vi gör.
- Vi borde hålla ett öga på henne. - Major Sheppard gör det.
Det är jag säker på.
Inte av samma anledning som du tror. Dr Weir bad honom att göra det.
Det är jag säker på.
- Weir ville att Chaya skulle se allt. - Allt?
Inte allt. Chaya ville se den bästa vyn av staden på kvällen,
vilket jag tycker är överst på sydvästra piren.
Eftersom det är långt att gå,
tog jag med lite proviant.
Du fortsätter försöka säkra ett avtal.
- Exakt. - Som vår ambassadör.
Jag är en ambassadör och hon är en diplomat.
På en sen kvälls... picknick?
Ja.
Jag vet att du, som högsta militära officer här på Atlantis,
känner stort ansvar,
men du får känna känslor för andra...
Nej, det här är en ambassadörisk,
diplomatisk picknick... grej.
...utan att behöva urskulda dig.
God natt, major.
God natt, Teyla.
- Skicka tillbaka henne? - Hon är inte den hon låtsas vara.
- Du vet det, för...? - Kan jag få ha intuition?
Nej. Jag bad major Sheppard att hålla ett öga på henne.
Vilket är som att be räven vakta hönshuset.
Vad?
Den biometriska skillnaden är inte obetydlig, Elizabeth.
Kvinnan gjorde så att utomjordingslarmet gick.
Det vet du inte med säkerhet.
Ni är inte ens i närheten att förstå maskinen.
Det finns för många okända variabler: vapnet,
att hon aldrig sett en Vålnad, hennes hälsa.
Mycket mystiskt, men vad bevisar det?
Vi borde ge henne en enkelbiljett hem.
Det är något annorlunda med henne,
men det gör henne inte till ett hot.
Det är inte omöjligt heller.
Vi kan vinna mycket genom att säkerställa ett avtal,
vilket gör det värt risken att ha henne här.
Okej.
Det här är jättegott.
Njut medans du kan. Det är den sista vi har.
Jag är hedrad.
När McKay kommer på det, dödar han mig.
- Athar kommer att rädda dig. - Bra.
Vilka underbara saker.
Jag skulle äta hela tiden, med så mycket olika sorters mat.
Vi lyckas hålla igen på något sätt.
Jag har lärt mig mycket om Jorden.
Dr Weir har visat mig informationsmaskinerna.
Så Elizabeth lär dig om datorer redan?
Jag är fascinerad av alla era religioner.
Så många religioner, så många filosofier.
- Ja, vi har ganska många. - Så många motsägelsefulla trosläror.
Ja, det är lite rörigt.
- Mer? - Ja, tack.
Vi bytte till oss vindruvor.
Athosianerna, Teylas folk, gör det på fastlandet.
Jag var inte helt uppriktig mot dig.
Jag sa att jag inte känner mig ensam på Proculus...
Att komma hit och vara med dig...
...påminde mig hur det var att inte vara ensam.
- Vad? - Det var inget.
Det här är första gången
jag varit i en romantisk situation med en kvinna från en annan planet.
Jag tycker det bara är...
- Fel? - Nej! Herregud.
Bara... lustigt.
Ursäkta. Jag trodde att jag skulle...
Du sa det själv, vi är båda mänskliga.
Ja, det är vi.
Jag är glad att du inte sa "familj", då skulle jag ha gått.
Gör inte det.
Jag går ingenstans.
Major.
- Rodney. Vad gör du uppe så sent? - Jag kunde inte sova.
Jag tänkte forska lite. Du då?
- Nej, tack. - Vad gör du uppe så sent?
Jag är alltid uppe sent, Rodney.
Ett varningens ord.
Hela kapten Kirk-rutinen är problematisk,
- och moraliskt tvivelaktig. - Rutin?
Att ha en romans med prästinnan. Jag är förvånad...
Inget det jag gör angår dig...
En utomjording som tydligen inte är den hon låtsas vara
har lindat dig runt sitt lillfinger.
- Håll tyst, McKay. - Jag vet att jag normalt inte är känslig.
Men det är något konstigt med henne.
- Det är obestämt, men jag känner det. - Jag sa, håll tyst nu!
Snart kan jag bevisa det, major.
Jag rekommenderar att du under tiden håller dig...
- Sov du inatt? - Nej.
Det här är datan från de biometriska sensorerna.
Jag kan inte förklara vad alla de här signaturerna betyder, men titta här.
De här är våra och de här är hennes. Det finns en klar skillnad.
Hon föddes på en annan planet i en annan galax.
- De skiljer sig från Teylas. - Det betyder inte...
Hon är inte den ni tror.
Hon verkar vara en ärlig och spirituell person.
Okej. Det kanske finns ett sätt att ta reda på det.
Har du börjat förhandla med henne? Låt mig vara med.
Jag låtsas skriva anteckningar och skannar henne.
Strålning, elektromagnetism, energisignaturer...
Och är jag galen, är vi två de enda som vet det.
- Skulle det skada? - Okej.
- Men var diskret. - Jag är mr Diskret.
Jag är imponerad av det mesta jag läst om Jordens religioner.
Torah, Koranen, Talmud, Bibeln...
De visar en olik men djup önskan att förstå det gudomliga.
- Vi har något att erbjuda dig. - Jag läste också om er historia.
Även nu, någonstans på planeten, pågår det ett krig.
Ja, det är sant.
Jag har inte försökt undanhålla det för dig. Vi är inte perfekta.
Det är mycket med ert folk som stör mig.
- Är det inte så med allt folk? - Nej.
Varje själ på Proculus är fri från hat
som folk på Jorden känner för varandra.
- Vi är inte så hemska. Du vet det. - Ja.
Vi pratar inte om Jordens befolkning.
Jag pratar om mitt team här på Atlantis
och de vänner vi mött sen vi kom hit, som Teylas folk.
Det finns vissa av er, inklusive du själv, dr Weir,
som jag vet Athar skulle välkomna med öppna armar.
Men det finns andra.
Jag handplockade varje medlem av den här expeditionen
och jag vet att Teyla litar lika mycket på sitt eget folk.
- Det är jag säker på. - Det handlar om tillit.
Ja, det gör det dr Weir.
Har du skannat nåt än, dr McKay?
Faktiskt...
...inte.
- Vad i helvete är det frågan om? - Ursäkta, major.
Det fanns legitim oro ifall...
Jag inte är den jag sa jag var.
Jag är ledsen, Chaya. Jag trodde det inte kunde skada.
Sluta ursäkta dig, Elizabeth.
- Hur visste hon det? - McKay.
- Hon är en av De Gamla, major. - Hon är vad?
Jag har rätt, eller hur? Perfekt hälsa, energivapen, hon har genen.
- Det är den enda logiska förklaringen. - Vad i helvete pratar du om?
Jag förstår bara inte agerandet.
Du vet att vi gör allt för att prata med dig, för att lära från dig.
Vad är det? Kollar ni vilka vi är?
I min önskan att komma till Atlantis, har jag avslöjat för mycket.
- Har han rätt? - Har jag rätt?
Jag är en av dem ni kallar De Gamla
och det är sant att jag aldrig kan erbjuda ert folk en fristad.
Men ni har fel angående varför jag kom hit.
Varför kom du hit?
Du, John.
Jag?
Jag har levt ensam så länge, när du bad mig att komma...
Åh, herregud, han är Kirk.
Så det handlade aldrig om...
Kan vi få vara själva lite?
Nej.
Det är okej. Jag har stannat tillräckligt länge.
Kom igen, Chaya.
Det var på grund av dig och ditt folk som vi kom hit.
Jag kan inte...
Nej.
Vad i helvete var det?
De anfaller dem. Jag skulle aldrig ha lämnat dem.
Vad händer?
Jag är ledsen, John.
Jag tar en hoppare tillbaka till Proculus.
- Vad var det som hände? - Det finns ett sätt att ta reda på det.
Åk.
Vet du vad du flyger in i?
Vålnaderna attackerar Chayas folk.
Du kan inte försvara dem med bara ett skepp!
Jag tror inte jag behöver det.
- Vad gör du här? - Jag är här för att hjälpa dig.
- Hjälpa mig? - Att försvara ditt folk.
Åk härifrån. Jag tar hand om det.
Är det Chaya eller Athar? Jag är bara nyfiken.
När jag var dödlig, levde jag här. Det här var mitt hem.
När de som ni kallar De Gamla gjorde uppstigningen,
skulle vi lämna bakom oss alla mänskliga band.
För vissa var det svårt.
Du kunde inte se ditt folk dödas av Vålnaderna.
När deras flotta kom, reagerade jag med mitt sinne och dödade dem.
Mitt folk godkände inte ett sådant ingripande.
Så jag förvisades.
Mitt straff var att alltid skydda den här världen.
Varför låtsas du vara människa?
Så att jag ibland kan gå bland folket,
lär känna dem för de goda själar de är.
Under tusentals år har jag kommit och gått till byar,
aldrig stannat för länge för att inte fästa mig vid någon...
...tills jag träffade dig.
Jag har aldrig ångrat det val jag gjort under åren... tills nu.
Jag kan bara skydda mitt folk.
Det är mitt straff.
Det är det som gör det till ett straff.
Om ditt folk kom hit för att söka skydd, skulle de andra hindra mig.
Förstår du det? Jag kan aldrig hjälpa ditt folk.
Jag är inte säker på att jag vill gå härifrån så snabbt,
och jag pratar inte bara om mig, även om det är en del av det.
Det finns så mycket mer vi kan lära oss från dig.
Jag kan inte, John. De andra tillåter inte det.
- Det är... - Vår högsta lag är att aldrig ingripa.
Jag är bunden till de lagarna, hur mycket jag än vill hjälpa dig.
- Så vi kan aldrig... - Jag kan aldrig åka härifrån.
Jag kan komma och besöka dig.
Nu flirtar jag med någon från ett annat släkte.
Vi är inte så olika som du tror.
Vi är mer olika än du tror.
Jag kan visa dig.
- Visa mig? - Genom att dela varandra.
Vi kommer att känna varandra som ingen annan kan.
Okej, men jag måste lämna tillbaka bilen vid midnatt.
Det här går fort.
Blunda.
Det här är coolt.