"Şi-n vreme ce toţi la corăbii"
"Cată de cină şi somn,"
"el singur Ahile veghează, Plânge amintindu-şi de dragul prieten,"
"şi nu-l mai cuprinde,"
"Somnul atotdomnitor."
"Se suce-ntr-o parte şi-ntr-alta"
"Cugetă ce inimos şi bărbat mai fusese Patrocle, Bietul,"
"Prin câte trecură-mpreună..."
Nu mă ascultaţi.
Te ascultăm.
"...prin câte trecură-mpreună",
"şi câte necazuri Mai pătimiră-n"
"război şi la trudnice"
"drumuri pe mare".
Ce zici de ceva mai distractiv, Amos?
Avem "Snookums", "Phantom", "Blondie."
Ce îţi place?
- Japonezii au capitulat. - Ce?
- Ce a spus? - Războiul s-a terminat.
Ai auzit asta?
Au spus la radio.
- Războiul s-a terminat! - Războiul s-a terminat.
S-a terminat.
- Îţi vine să crezi? - Da!
S-a terminat!
Trebuie să beau ceva!
- Ce ai? - Haideţi.
- Aici, deschide. - Pierzi timpul.
Vezi asta? Cum s-au aliniat stelele?
- Da. - E ciocul lui Snafu.
Băieţi.
Frumoasă petrecere aveţi aici, dle locotenent.
Pentru a celebra victoria.
Îţi vine să crezi că s-a terminat?
Un fel de "Ce faci acum?".
Aici.
Sărbătoriţi singuri victoria.
Mulţumesc, locotenente.
"Ce facem acum?"
Ce idiot.
Îţi arăt ce o să fac acum.
Uite:
primul meu act oficial pe timp de pace.
Snaf.
Iisuse. Nu s-a schimbat nimic.
Asta am spus şi eu când m-am întors.
Ciudat. Uite.
Păstrează restul.
Nu mă ating de ei. Poate am sărit eu în Normandia,
dar cel puţin am câteva terenuri în Londra şi Paris.
Voi, soldaţii, nu aveţi decât putregai şi malarie.
Bine ai venit acasă.
Dacă ne-ai fi atenţionat...
Un telefon, o telegramă, ceva.
Gata.
Prima oară o să scoatem chestiile astea.
Nu ştiu unde o să le punem.
Jumătate putem să aruncăm.
Nu ai spus asta când le-am cărat până aici.
Asta a fost acum patru ani.
O să eliberez un colţ şi este suficient.
În nici un caz. O să facem să arate aşa cum era înainte.
Toată cutia asta poate să meargă la gunoi.
Să îl lăsăm un moment.
Poftim.
- Mulţumesc, Snaf. - Plăcerea este de partea mea.
Bună. Eu sunt Merrielle Shelton.
Ce spui dacă te-aş duce în spatele trenului
să îmi poţi arăta bucile?
- Au. - Ţi-am spus?
Plin de curaj.
Snafu a fost pocnit în tren, în drum spre casă.
Dacă eram aici acum şase luni,
cucoana aia ne făcea la toţi sex oral.
Nu vă mint.
Nici o divizie divizie nu a făcut
rahatul ăla de"plus şase luni" pe care l-am făcut noi.
Au ajuns acasă la o săptămână
după Ziua Victoriei împotriva Japoniei, s-au dat la fete...
Iar în 1946, petrecerea s-a terminat.
Nu am primit nici măcar o bere drept răsplată.
Cineva trebuia să rămână să cureţe după război.
Cred că va trebui să îmi iau şi o slujbă.
- Să faci ce? - Nu ştiu.
Orice de la săpat de şanţuri până la conducerea unei bănci.
Nu.
Mai intrai trebuie să o aduc pe Florence acasă.
Stai. Florence din Melbourne?
O aduci tocmai de acolo
şi acum ne spui pentru prima dată?
Haide, Snaf. Eram în Okinawa.
M-am gândit că aduce ghinion dacă vă spun atunci.
- Când vine? - Nu ştiu.
I-am dat mesaj, dar eram pe mare.
Bănuiesc că o să aflu destul de curând
dacă o să mă însor sau nu.
Dar tu, Barosule?
Sper că aceasta Florence să îşi revină.
Ai o slujbă în Mobile?
Nu. Fără slujbă, fără fată,
- fără planuri. - Cât crezi că o să dureze?
Atâta timp cât o să mă lase şeriful.
O să pun mâna pe fata aia.
- Las-o în pace. - Priviţi.
- O să pun mâna pe fata aia. - Spui aceleaşi lucru
despre fiecare fată de când eram în San Diego.
Dnă Basilone,
eu sunt Lena.
Te-am recunoscut din pozele trimise de Johnny.
Intră.
Lena...
A spus că eşti frumoasă.
George.
Am auzit atâtea despre tine.
Ultima dată când l-am văzut în Honolulu,
nu se putea opri din a vorbi despre tine.
Se întâmpla chiar înainte să plece.
Vrei o cafea?
Nu, mulţumesc.
Te rog, ia loc.
Mulţumesc.
Aveţi o casă foarte drăguţă.
Mulţumesc.
Cei din Divizia 4 au fost eliberaţi din serviciul militar.
Tu?
Aştept ordinele.
Grăbeşte-te şi aşteaptă.
Ai... ai nevoie de ceva?
Nu. Nu, sunt aici pentru...
Banii pentru asigurarea lui John
o să te ajute, nu, Lena?
De fapt, nu a semnat niciodată hârtiile.
Nu a semnat? Sunt $10000.
Este în regulă. Sunt bine.
I-am văzut mormântul pe Iwo.
Are o grămadă de soldaţi buni lângă el.
El...
Ar fi apreciat asta.
Eşti sigură în legătură cu cafeaua?
Poate altceva mai tare?
Nu.
Am venit pentru că m-am gândit
că ar trebui să aveţi asta.
- Uite-l pe fratele meu mai mic. - Jewett!
Jewett, Texas!
Nici urmă de Florence.
Melbourne este departe rău, Burgie.
O să dureze până ajunge din Australia până aici.
Mulţumesc...
că ai făcut tot ce ai făcut pentru ca noi să fim în siguranţă.
Sunteţi soldaţi buni.
- El este. - Da?
Este Robert.
Ţi-ai făcut o intrare pe cinste, Bob.
Toată lumea vorbeşte.
Sper că or să-şi îndeplinească termenele limită.
Toţi suntem foarte mândri de tine,
Mândri de toţi soldaţii.
Eu am fost puşcaş marin.
Suntem mândrii de toţi.
Acum te-ai întors.
Bănuiesc că eşti aici pentru slujbă.
De asta te-au făcut editor.
O să îmi iau înapoi fosta slujba.
Vrei să te ocupi de partea de ştiri sportive locale?
Da... pentru început.
Uite de ce:
Tipul care scrie acum despre asta...
Nu are talent, nu are stil.
Rândurile stau acolo pur şi simplu,
de parcă cerneala s-ar fi vârstat pe foaie.
Trebuie să îl puii să se ocupe de
secţiunea de anunţuri şi să îmi dai mie postul lui.
- Da? - De dragul ziarului.
Când vrei să îl retrogradez şi să te angajez pe tine?
- Astăzi este bine. - Astăzi?
Bergen Catholic joacă un meci de pregătire cu Don Bosco
astăzi după-amiază.
Meciul începe la 3:00, aşa că...
Ar trebui să plec.
Nu ar trebui să discutăm despre salariu?
$10 pe săptămână este suficient.
- Îţi dau $7. - Aş fi acceptat $5.
La ce te uiţi?
Eşti japonez?
Sincer, pentru că te furişezi ca unul.
O spionezi pe Vera Keller.
- Dumnezeule. - Mamă.
Nici nu vorbeşte cu tine.
Şi se întâlneşte cu un ofiţer, desigur.
Uită-te la maşina aia.
Ai venit aici cu un motiv?
Să te opresc din scris.
Se numeşte muncă, mamă.
Nu dacă stai aşa aici.
Uite ce mizerie.
Uniforma ta.
Nu ai purtat-o niciodată.
Cred că ai arata bine în ea.
Oraşul New Orleans Crescent,
casa Delta blues şi a Cartierului Francez.
Atenţie la portofele, la buzunare şi ceasuri.
Aici este New Orleans.
- Da? - Dnă Keller.
Da.
Aş vrea să vorbesc cu Vera, vă rog.
Şi cine o caută?
Robert Leckie, dnă Keller.
Am locuit pe partea cealaltă a străzii în ultimi 20 de ani.
Desigur.
Bine ai venit acasă, Robert.
Stai să văd dacă poate veni până la uşă.
Bob Leckie.
Te-ai întors.
Îmi era teamă că nu ţi-ai fi adus aminte de mine.
Oh, îmi aduc aminte. Ultima dată când te-am văzut
a fost lângă biserică, chiar înainte să pleci.
Deci...
Arăţi bine.
Frumoasă uniformă.
Mulţumesc.
Mă întrebam dacă îmi acorzi onoarea
de a te invita în oraş.
Vreai să mă inviţi în oraş?
Da.
Am o întâlnire diseară.
Când am auzit soneria, am crezut că este el.
Uite-l.
Frumoasă maşină.
Robert Leckie.
Charles Dunworthy.
- Vera. - Din armată, Charlie?
Unde ai luptat?
Tocmai am absolvit West Point.
Locotenent. Felicitări.
Păcat că ai ratat spectacolul.
Vera...
Ce spui de altă zi?
Poate mâine seară?
Ce se întâmplă aici?
Tocmai ce am întrebat-o pe Vera dacă vrea să meargă la cină.
Bună încercare.
Nu este interesată.
De fapt, nu am planuri pentru mâine seară.
Aşa e? Serios?
Evident, am consumat degeaba o grămadă de benzină.
Noapte bună, Vera.
Se pare că sunt liberă şi astă seară.
Ce o să faci acum că eşti acasă?
Am reînceput să scriu pentru "The Bergen County Record. "
Noi nu primim "The Record."
O să vorbesc la Abonamente.
Te holbezi.
Îmi pare rău.
Nu.
De fapt, nu îmi pare.
Acum trei ani eram într-o zonă mizerabilă din Pacific,
stăteam întins în noroi,
visând la un astfel de moment cu tine.
Ştii exact ce vrei, nu?
În noroi?
Mă tem că da.
Probabil ai trecut prin multe.
Uită-ne aici.
Ce facem mai departe?
Nu ştiu. Nu am ajuns până acolo.
Şi de ce eu?
De ce nu Rita Hayworth sau Betty Grable?
Pentru că te cunosc.
Bob, tu...
Nu mă cunoşti cu adevărat.
Ai dreptate.
Da.
Cred că... eu...
Nu ştiu cum să fac asta.
Bob, te descurci bine. Este bine.
Este un început.
Ţi-am scris o grămadă de scrisori cât timp am fost acolo.
Serios? Nu am primit nici una.
- Nu le-am trimis niciodată. - De ce?
Am crezut...
Nu am crezut că o să supravieţuiesc,
aşa că nu conta dacă le trimiteam sau nu.
Pot să le citesc acum?
Nu le mai am.
Ploaia de la Cape Gloucester a şters fiecare cuvânt.
Şi cum erau aceste scrisori?
Cel mai bun lucru scris de mine.
O să mă ajuţi cu asta sau nu?
Mă bucur să te văd, Eugene.
Mă bucur aşa mult să te văd.
Ce e cu chestia asta gen MaArthur?
Cu Mammy Yokum.
Popeye Marinarul.
Mă calmează.
Să o împachetez, să o curăţ...
Am mereu ceva de făcut.
Ce îţi aminteşti de Mary Houston?
- Mary Houston? - Da.
Acea Mary Houston?
Ca toată lumea din Mobile,
- eram îndrăgostit de Mary Houston. - Păcat pentru tine.
- Se mărită cu mine. - Da, sigur...
- Atunci când o să orbească. - Întreab-o.
A spus da, aşa că va trebui să te obişnuieşti cu ideea, frate.
Vrei să spui că acea Mary Houston
o să fie Mary Houston Phillips?
În faţa lui Dumnezeu şi a legii.
Ce mai urmează să aflu?
Că marţienii au aterizat în centru? Că fac un hotel?
Vreau să fii cavalerul de onoare.
Dacă te gândeşti că o să stau la altar
şi o să o pierd pe Mary Houston doar de dragul tău...
- La naiba, da! - Haide, Eugene!
Haide!
Aici este bine, Sid.
Eşti sigur?
Da.
Ne vedem mai târziu.
Bine ai venit acasă, Eugene.
Poţi să îmi dai farfuria aceea, te rog?
- Da, dă-mi o felie mare. - O felie frumoasă.
Câte vrei?
Mulţumesc.
Iubire, vrei şi porumb?
- Da, mulţumesc. - Îţi pun nişte porumb.
Pot să te ajut. Mănâncă, iubire.
Sigur nu mai vrei?
- Ar trebui să ţinem un toast. - Ar fi drăguţ, da.
Pentru noua soţie a lui Edward şi a băieţeilor care vor veni.
Aici ai un mic suvenir pe care l-am adus din Praga.
- Dumnezeule. - Edward, este extraordinar.
Stătea pe pământ în pădurea
în care eram eu şi prietenul meu Jack.
Am trecut peste şi l-am ridicat...
Stai! Nu!
Nu pot să dorm de foarte mult timp.
Nici acum nu pot, serios.
M-am zvârcolit ca un nebun.
Martha nu se plânge,
dar ştiu că o trezesc.
Dă-mi cafeaua.
Îmi place Martha.
Eşti un norocos.
O să te căsătoreşti şi tu...
cândva.
Şi cum s-a descurcat fratele meu mai mic în timpul stagiului militar?
Nu existau femei în partea de Pacific în care am fost eu.
Doar asistentele, dar şi ele stăteau la distanţă.
Iisuse. Ai trecut prin tot războiul
şi ţi-ai păstrat virginitatea?
Nopţile în care stai singur sunt numărate, Gene.
Toate fetele din Mobile vor să fie cu un soldat.
La balul O.O.M.,
o să ai un avantaj faţă de toţi cei care au stat la birou.
Cine a spus că vreau să am un avantaj?
O să vii îmbrăcat la bal în uniformă
şi toate fructele or să îţi cadă la picioare.
Edward, nu cred că o să vin.
Nu o să vii la balul O.O.M?
Nu. Nu cred că o să mai îmbrac vreodată uniforma.
Niciodată.
Exact, pentru că dacă nu o faci,
or să te pună să stai din nou la coadă.
Numărul de înregistrare aici.
Dacă vă puteţi duce acolo în spate,
ar fi perfect. Mulţumesc.
Căutaţi să vă înregistraţi la cursuri, dle Sledge?
- Mă gândesc la asta. - Bună alegere.
Politehnica din Alabama este cea mai bună.
În ce sector ai activat?
Am fost în Marină, domnişoară.
"U.S.M.C."
Şi ai urmat vreo şcoală specială cât timp ai fost în Marină?
Doar tabăra de pregătire.
Şcoala de arme.
Am fost în echipa de mortiere.
Ok. Ai făcut contabilitate?
Nu, domnişoară.
Jurnalism?
Nimic.
Vreo abilitate tehnică?
A trebuit să umblu cu explozibili.
Ok.
Este ceva ce ai învăţat în Marină
care să îţi permită să continui Politehnica din Alabama?
M-au învăţat să omor japonezi.
Şi m-am priceput destul de bine.
Scuză-mă.
Te-am văzut când ai ieşit.
M-am gândit că ţi-ar prinde bine un punch bine aromat.
Mulţumesc.
Bea-l repede. Dacă ne prinde Mary,
o să mă pună să dansez toată noaptea.
Vezi?
De asta nu sunt căsătorit.
Eu nu dansez decât atunci când vrea Eugene Sledge.
Cum s-a întâmplat?
Adică, uită-te la noi, Sid,
stăm aici şi bem punch, dansăm.
Nu avem nici o zgârietură.
Ce naiba facem aici?
Şi... cum am ajuns eu aici
când toţi ceilalţi nu au făcut-o?
M-am gândit la asta.
Toţi cei care s-au întors s-au gândit la asta.
Dar tot ce poţi face este să te dai jos din pat dimineaţa
şi să trăieşti ziua.
Dacă faci asta suficient de des,
o să uiţi unele lucruri.
Pentru un timp, cel puţin.
- Sidney Phillips. - Da.
Vii să dansezi cu femeia care te iubeşte?
Vin, şefa.
De ce nu intrii? O să îţi găsesc o parteneră.
Nu.
Uită-te la televizoarele astea.
Emit doar două ore de program
şi cer $300.
Îmi pare că asta va fi viitorul.
O să mă duc la Murphy să cumpăr unul
cum fac rost de bani să îl cumpăr.
Dintr-un salariu de reporter?
Ce spui de greva asta de la căile ferate?
A blocat traficul în toată ţara.
Faceţi loc pe masă, vă rog.
- Cum funcţionează? - Este spanac?
Undele sunt colectate de un receptor,
şi trimise de un pistol cu electroni într-un ecran vidat.
Mereu cel cu răspunsurile.
Se numeşte tub catodic.
- Chestiile astea se încing... - Mulţumesc.
-Iau foc. - Vrei să te duci
la Murphy să îţi iei un televizor?
Nu mai sunt. Nu se mai livrează nimic.
De ce spanac?
Cred că armata ar trebui să preia căile ferate.
Asta le-ar da o lecţie. Nu, Bob?
Ştii că transmit din vârful Empire State Building?
Pun pariu că în cinci ani toată lumea va vrea unul.
Muncitorii din oţelarii şi cei de la
centralele electrice sunt şi ei în grevă.
Cine urmează? Am câştigat războiul
şi acum ne ţin ostatici.
Nu ne-am luptat pentru o mână de grevişti lacomi.
Dar pentru ce am luptat?
Credeam că pentru a-i învinge pe japonezi şi nazişti.
Vreau să spun că ţara nu va supravieţui acestor greve.
Păcat că nu am pierdut războiul.
Atunci problemele astea le-ar fi avut japonezii.
- Foarte amuzant. - Bob, toţi apreciem
sacrificul pe care l-ai făcut pentru noi.
Ştiţi pentru ce am luptat?
Pentru televizor.
Foddy, spune rugăciunile, te rog.
Tatăl nostru
Care eşti în ceruri, Sfinţească-se numele Tău,
Vie Împărăţia Ta, facă-se voia ta,
Precum în Cer aşa şi pe Pământ.
Pâinea noastră cea de toate zilele
Dă-ne-o nouă astăzi, Şi ne iartă nouă greşelile noastre
Precum şi noi iertăm greşiţilor noştri.
Şi nu ne duce pre noi în ispită
Ci ne izbăveşte de cel rău.
- Amin. - Amin.
Amin.
Mă gândeam să începem cu ce a mai rămas din acel gard de lângă creastă.
Mă gândesc la această dimineaţă de multă vreme.
Doar noi doi şi o dimineaţă splendidă.
Eugene?
Îmi pare rău.
Nu pot.
Este în regulă.
Nu trebuie să îţi ceri scuze, Eugene.
Cred că populaţia de porumbei o să fie foarte fericită astăzi dimineaţă.
Serios, Eugene,
arăţi ca un bandit cu ochelarii ăia.
Fratele tău o să vină diseară la cină.
Evident, a fost numit într-un post de supervizor la bancă, sau aşa ceva.
Mai bine ai scoate banii din banca aia.
Sunt sigur că Edward ar putea
să îţi găsească o poziţie
la bancă.
Nu o să lucrez niciodată la o bancă, mamă.
Trebuie să îţi faci
un plan pentru viitor.
Planul meu este să nu fac nimic pentru o vreme.
Cât înseamnă "pentru o vreme", Eugene?
Lasă-l în pace, Mary Frank.
Băiatul leneveşte, Edward.
- Nu este un băiat. - Se comportă precum unul.
Mary Frank, habar nu ai
prin ce au trecut bărbaţii ca el.
Du-te. Lasă-l în pace.
Subtitrare realizată de SignedCC. Nifty Subtitles Team (c) www.niftyteam.ro