ANGLIA, EVUL MEDIU
IMPERIUL ROMAN A CĂZUT
PĂMÂNTUL ZACE ÎN RUINE, ÎMPĂRȚIT ÎNTRE TRIBURILE FEUDALE
ÎN VEST, IRLANDA A ÎNFLORIT, NEATINSĂ DE ROMANI ȘI PROTEJATĂ DE MARE
CONDUȘI PUTERNICUL ȘI NECRUȚĂTORUL LOR REGE,
IRLANDEZII I-AU SUBJUGAT PE BRITANICI...
PENTRU CA IRLANDA SĂ PROSPERE, NU TREBUIE SĂ LI SE PERMITĂ
NICIODATĂ TRIBURILOR SĂ SE UNEASCĂ
Ești cu un an mai tânăr decât eram eu când l-am prins pe primul.
- Când voi putea vâna un cerb? - Un cerb?
Haide!
Ai uitat ce ai spus săptămâna trecută?
Să-ți fie învățătură de minte.
L-am prins! L-am prins!
TRISTAN ȘI ISOLDA
De ce s-ar uni împotriva irlandezilor?
Pentru că cineva trebuie să-i înfrunte.
- Tu? - Eu, Marke...
Toate triburile. Nu putem rezista singuri.
Eu aș putea.
Micul meu războinic. Trebuie să fim atenți.
Întoarce-te acasă fără ceva pentru doamna ta și te va aștepta iadul.
- Pot? - Sigur că da.
Au sosit angii, domnul meu.
De asemenea celții, prietenii mei, juții și saxonii.
Bine. Cu Marke vom fi toți aici.
- Este o zi măreață. - Să sperăm.
Mulțumesc.
Mamă!
Ți-am făcut asta.
Prieteni...
Uitați-vă la noi, triburile Britaniei.
Împărțiți, slabi... exact cum își doresc irlandezii.
Dar dacă am fi o singură țară, uniți... i-am depăși cu 2 la 1.
I-am învinge o dată pentru totdeauna.
De aceea suntem aici azi, ca să semnăm asta.
- Un tratat de unificare. - Cine ar fi rege?
Cel mai puternic dintre noi.
Lordul Marke?
Dacă sunteți fericiți să vă trimiteți tot aurul în Irlanda,
să trăiți ca niște sclavi, nu faceți nimic.
Dacă am fi fost fericiți făcând asta...
nu am fi riscat niciodată să venim aici.
Prieteni, soția mea este însărcinată,
iar inima îmi spune că este băiat.
Vreau ca el să îmbătrânească pe un tărâm unde noi toți...
toate triburile... picți...
celți, angi, juți, saxoni... trăiesc în pace.
Această insulă nu a cunoscut unitatea de când au plecat romanii.
Din acest motiv eu semnez acest tratat.
Și de ce ar trebui să-ți urmăm exemplul?
Poate, Wictred, pentru că ultima ta încercare
de a forma o alianță, fără înștiințarea
a jumătate dintre baronii din această cameră, a dat greș.
Irlandezii sunt aici!
Ia-ți toți oamenii și păzește femeile!
Dar tu nu vei...
Du-te!
Tristan! Pe aici, grăbește-te.
Cum au știut?
Lasă-mă să lupt!
Tristan! Tristan!
ÎNMORMÂNTAREA REGINEI IRLANDEI
Este cu zeii acum, Isolda. O vei revedea într-o zi.
Chiar așa?
S-au întors.
Care sunt veștile despre tratat?
Bine.
Mama ta te iubea atât de mult, Isolda.
De ce a murit, Bragnae, de ce?
Un abur orăvitor a luat-o... o febră.
Nu, a fost inima ei.
Soțul tău... Surioară, îmi pare atât de rău.
Execuția a durat o zi întreagă.
S-au distrat cu noi.
O întreagă generație ucisă.
- Acesta cine este? - Tristan.
Fiul lui Aragon. Noi suntem acum familia lui.
Am și eu un fiu cam de vârsta ta.
Melot, Melot!
Melot, acesta este Tristan.
Ce vom face, stăpâne?
Vom reconstrui.
Nu mă menaja.
Nu vrea să lupte cu mine. Uite, îi e teamă.
- Tot nu vrea să lupte? - Are o inimă de leu.
Doar are nevoie de ceva timp.
De ce ți-ai dat coiful jos? Ai de gând să plângi?
Și tatăl meu a murit, dar pe mine nu mă vezi plângând.
Melot...
Da, fugi. Du-te să te ascunzi undeva, lașule.
Tristan!
9 ANI MAI TÂRZIU
Tristan! Tristan!
Am găsit ceva. Vino, pe aici.
- Haide! - O să-ți placă.
- Am găsit o ușă secretă... - Cine a găsit o ușă secretă?
Bine, spune-ne cum ai găsit-o.
Ia uite!
- Unde duce asta? - Vei vedea.
Îmi place vaza aceea, cred că o voi lua.
Știam că, castelul a fost construit pe fundația romană,
dar nu credeam că a mai rămas ceva.
Trebuie să fie o criptă funerară sau așa ceva.
Iată-ne, la capătul fortăreței.
- Cine mai știe de asta? - Nimeni.
Bine.
Sălbaticii ăștia au reconstruit castelul din Cromwell,
doar că acum este făcut din piatră.
La următorul tribut din Cromwell vreau sclavi. Tineri, viitorul lor.
Dacă Marke se opune, pune-l pe Morholt să-l distrugă.
Regele meu...
Morholt.
Ți-am condus armatele spre victorie peste tot în lume...
- Te-am făcut bogat și puternic. - Așa este.
- Ai fost foarte dedicat. - Când mă întorc din Cornwall...
- Aș vrea... - Ce ți-ar face plăcere?
O soție.
- Se întunecă peste o oră. - Ce crezi că este acolo de fapt?
Britania - vechile pământuri romane.
O lume plină de răutate și suferință.
Vreau să o văd.
Știi cum arată viitorul, Bragnae?
Pot vedea viața ce ți-a fost sortită.
Tatăl tău va vorbi cu tine.
Eu sunt doar un lucru pe care-l vinzi după bunul plac?
Nu am nici un cuvânt de spus legat de propria mea viață?
Ai o datorie față de regele tău.
- Tu ești tatăl meu. - Atunci supune-te...
Fiica mea.
Ți-a dat tatăl tău vestea?
- Și te încântă? - Am acceptat.
Știi, semănăm mai mult decât ai crede.
Cum așa?
Și eu folosesc poțiuni.
Otravă. E din ficatul unui pește otrăvitor. Doar o atingere...
și paralizează toate simțurile.
Așa că dacă lama nu ucide...
Se poate vindeca cu ciulini și coajă de copac.
Și știi antidotul pentru asta?
Yohimbină.
Face un om tare, chiar mai tare.
Singurul leac, abandonul total.
Ne vedem în ziua nunții noastre.
Plec la Cromwell să mă ocup de rebeli.
Dă-le drumul.
Hei, acolo și acolo.
Du-te și găsește-l pe Tristan!
Duceți-l acolo. Luați o frânghie.
Oricine este suficient de prost să intervină în vreun fel...
Va avea aceeași soartă.
Nu, luați-mă pe mine.
Dacă mai au loc alt atacuri, îi vom ucide pe oaspeții noștri...
și vom curăța întreg ținutul ăsta.
Luați caii.
- Când vei ataca? - Imediat.
- Îi vom ataca cu tot ce avem. - Ei sper că vom face asta.
Călare ne depășesc cu 2 la 1. Îi vei duce pe oameni la moarte sigură.
Așa că nu facem nimic?!
Lui Donnchadh iar plăcea asta chiar mai mult.
Să fiu umilit în fața celorlalte triburi. Nu, trebuie să acționăm.
Trebuie să fie decisiv, dar nu putem acționa singuri.
Deci, bunii oameni din York au venit să lupte cu noi?
Saxonii din Wessex?
Oamenii mei nu vor să urmeze un pict în luptă.
Mai ales unul ce conduce o hoardă de angi și celți.
Atunci de ce ești aici?
M-am gândit că Tristan ar trebui să mă lase să-i conduc pe oamenii lui.
Mi-am făcut obiceiul să nu urmez pe nimeni.
Cu excepția lui Marke.
Marke m-a salvat din palatul acela când eram copil.
Tu ai fugit.
Așa că înțelegi de ce atunci când mă gândesc la un rege mă gândesc la el,
iar când mă gândesc la lași...
Sunt la o zi de bărcile lor pe vechiul drum roman.
Acum, cine va merge cu Tristan să lupte cu ei?
Care este planul tău, Tristan?
Voi avea nevoie de doi dintre cei mai rapizi alergători ai noștri.
Uite-i acolo! După ei!
Încercuiți-i!
S-au întors!
Au o căpățână.
E o capcană!
Omorâți sclavii!
Nu-i lăsați să scape!
Simon?
E în regulă, te ducem acasă.
Simon.
Nu vreau să mor.
Tristan!
Nu-mi pot simți picioarele sau mâinile.
Otravă.
O a doua barcă...
Tristan...
Ar trebui să aibă ceremonia unui rege.
Rămas bun, Tristan de Aragon.
Moarte irlandezilor!
Când irlandezii au venit în Cornwall și tatăl meu s-a predat,
voi ați cruțat o duzină dintr-o sută.
Eu sunt chiar mai puțin amabil.
Liderul și încă trei vor duce acest mesaj acasă.
Cât despre ceilalți...
Victorie!
Și Tristan?
Și Simon la fel.
L-am iubit ca pe un fiu?
Sau l-am folosit pentru interesele mele?
El știa, știa.
- Unde mergem? - Departe.
Ești bolnavă, copilă? Vorbește-mi.
Tatăl tău ne va găsi și-mi va tăia capul.
Ești în grija mea. Te rog!
Nu sunt în grija nimănui!
Ba da, ești!
Și vei fi soția lui Morholt.
Să trăiesc o viață lipsită de dragoste, la fel ca mama?
- Ce este aceea? - Unde?
Isolda, așteaptă! Nu!
Isolda, nu!
Este un bărbat.
Mort?
Este în viață. Ajută-mă!
Repede!
Aprinde focul.
Repede!
Inima îi bate.
- Ce faci? - Are nevoie de căldură.
Acum.
Dezbracă-te, repede!
Grăbește-te!
Repede! Simți? Simți mirosul otrăvii?
Când se încălzește avem nevoie de ciulini și scoarță de copac.
Nu am mai fost dezbrăcată cu un bărbat de 15 ani.
Bună.
Dormi de mult timp.
Ești în Irlanda.
Știai asta?
Este în regulă, ești în siguranță aici.
Nu știe nimeni. Nu fi speriat, doar dormi.
Dormi.
Nu! Nu!
Este în regulă! Nu ai nevoie de aia.
Am uitat să-i spun de tine.
Voi aștepta afară împreună cu caii.
- Ai spus că nu mai știe nimeni. - Iartă-mă. Ea este slujnica mea.
Ajurat tăcere. Întinde-te, te rog.
Te rog.
Este bine că-ți amintești lucruri.
Asta s-ar putea să usture.
Îți mai amintești și altceva?
Barca în care te-am găsit?
De unde ai rana asta?
Prea multe întrebări.
Gata. Să rămână uscată.
Aici ai haine, pâine...
Ai apă și focul.
Oceanul este afară, dacă vrei să te îmbăiezi.
Nu vei știi unde te duci, așa că te rog să nu încerci să pleci.
Doar ai încredere în mine.
De ce faci asta?
Mă voi întoarce.
Este periculos ceea ce faci.
- Este englez, Isolda. - Atunci îl avem prizonier.
Sub nicio formă să nu-i spui numele tău. Mă auzi?
Credeam că vrei să scapi din locul acesta.
Mă auzi?
Nu face asta!
Va avea nevoie de mai multă mâncare mâine!
El nu e problema ta.
- Ați fost plecate. - Ai remarcat?
- Da, am fost puțin. - Unde?
- Spionam mănăstirea din Brittas. - Cauți sanctuar?
Unele femei au nevoie.
Nu vei găsi refugiu în noua religie, locul tău este aici.
Cu Morholt.
Vreo veste de la viitorul meu soț?
Întârzie...
Se consolează, cu siguranță, cu faptul că te gândești la el.
Cum te numești?
Cred că este mai bine dacă nu ne încurcăm cu nume.
Cum îți pot mulțumi dacă nu-ți știu numele?
Tocmai ai făcut-o.
Dacă insiști, numele meu este Bragnae, sunt o domniță la curte.
Părinți mei sunt morți. Mama mea...
Ea este sursa bunătății care te uimește într-atât.
Tatăl meu te-ar fi lăsat unde ai căzut.
- Tristan de Aragon. - Ei bine, Tristan de Aragon...
Aș întreba câte ceva despre tine, dar cred că am văzut deja totul.
Domnule, sper că apreciezi riscul pe care ni-l asumăm.
Și că ne vei onora plecând imediat ce ești în stare.
Mă place.
Are dreptate totuși. Riscați mult.
Dar părinții tăi?
Și ei au murit când eram copil.
Cum?
Datorită unui alt tip de bunătate irlandeză.
Îmi pare rău.
- Pe mâine? - Mâine.
"Aceea care te-a purtat, te-a adus pe lume."
"Păstrează-mă ca o pecete pe inima ta."
"Ca o pecete pe brațul tău... "
"...pentru că iubirea este la fel de puternică precum moartea."
Ridicol.
Eu cred toate astea. Nu crezi că viața înseamnă mai mult?
Mai mult decât ce?
Ceva mai mult decât datoria și moartea.
De ce suntem capabili să simțim dacă nu pentru a face asta?
De ce tânjim după lucruri dacă nu au fost făcute să fie ale noastre?
Nu trebuie să mă asculți pe mine. Tu ești atât de sigur de toate.
Siguranța ta este ca o armură.
Aș vrea să am și eu asta.
De ce ai avea tu nevoie?
Pentru bucuria de a fi o domnișoară și a vrea ceva ce nu pot avea.
O viață a mea.
E timpul, trebuie să plecăm acum.
Te voi urma mai târziu.
Trebuie să te odihnești...
în cazul în care logodnicul tău vrea să te vadă.
- Ești logodită? - Da.
Cum este?
Brunet, înalt, aproape de două ori cât tine.
Un getleman incontestabil.
Am crezut... mai devreme când vorbeai de ceva ce nu poți avea...
Nu știam despre ce vorbesc.
Afară, lângă stânci, e o barcă.
Să o iei atunci când pleci.
Ar trebui să pleci curând.
Cum te simți?
Nu știu.
Tristan!
Ți-au găsit barca.
Chiar în acest moment, însuși regele cercetează coasta.
Te va găsi, el găsește pe toată lumea.
Vine fluxul, trebuie să pleci.
Vino cu mine.
Vino cu mine!
- Nu pot. - De ce nu?
Te rog.
Tristan, amândoi știm că nu se poate.
Am știut asta de la început.
Dar asta nu înseamnă că nu este adevărat. Este!
Pur și simplu nu se poate.
Vreau să știu că ești în viață undeva...
...și că te gândești din când în când la mine.
Vreau să cred că viața asta înseamnă mai mult
și nu pot crede asta dacă te omoară.
Te rog.
Du-te!
Un războinic din Cornwall ar putea fi la țărm.
Aveți grijă!
Îl căutăm chiar în timp ce vorbesc.
Să sperăm că este doar un cadavru putrezit pe care-l vom găsi.
Pentru că este cel ce ți-a ucis logodnicul.
Morholt e mort.
Căzut în luptă.
Isolda?
Bragnae, du-o și liniștește-o.
- Este șocată. - Și eu, de durerea ei.
Ar trebui să-i atacăm pe Britanici imediat.
Să-i atacăm cu toată forța.
Toată forța?
Cea care a fost doborâtă de tribul lui Marke?
De forța aceea vorbești?
Nu vom mai lupta cu ei până când numărul nostru nu se va reface.
Iar până atunci...
Îi vom face să se certe între ei.
Cum?
Poate cu un premiu.
Ce e cu turneul ăsta?
Donnchadh.
Și-a oferit fiica lui și tărâmul Leonath...
ca zestre oricărui trib englez ce câștigă.
Este un mod inteligent de a ne întoarce unul împotriva celuilalt.
Păi, își vor da seama și ceilalți baroni de asta.
Ca baron de Wessex, este datoria mea să lupt
în această întrecere pentru oamenii mei.
Pentru tine vrei să spui.
Cum rămâne cu sprijinul pe care i l-ai promis lui Tristan?
Tristan este mort.
Oamenii mei au suferit destul.
Consideră bogățiile Leonathului mai reale decât orice alianță.
- Eu sunt hotărât. - Și noi la fel.
Așa să fie.
Ești epuizat. Lasă-mă pe mine să adun oamenii. Îi voi conduce...
Melot! Melot! Melot!
Ești sângele meu...
Și ești nobil, dar...
Tristan s-a întors!
E în viață!
Lord Marke! Lord Marke! E Tristan!
Nu se poate!
Te-am văzut mort.
M-am întors.
Cum? Cum?
Un toast pentru Tristan care s-a întors din morți.
Tristan, regele Irlandei își oferă fiica...
la turneu și ne invită toate triburile.
Fie pentru putere sau pentru avere, jumătate dintre baroni
își trimit campionii să lupte pentru Donnchadh.
Tristan!
Dumnezeu știe ce i s-a întâmplat.
"Fața mea în ochii tăi, iar a ta în ai mei apare."
"Iar inimile adevărate își au odihna pe chipuri."
"Orice-ar muri, nu s-a amestecat egal..."
"...dacă iubirile ni se unesc..."
"...sau tu și eu iubim asemenea..."
"...încât niciuna nu slăbește..."
"...niciuna nu poate muri."
Ce?
Este singura cale de a păstra alianța.
Nu reușesc să înțeleg cum luptând cu partenerii noștri
continuăm să fim aliați.
Oricum vor merge toți la întrecere.
Anunțând că vei împărți zestrea cu toți baronii ce rămân loiali,
și oferind ajutor celor ce-l necesită,
ceilalți vor dori să te urmeze când câștigi.
Dacă câștigăm. Dacă pierdem vom ajunge să-l urmăm pe Wictred.
Aș avea nevoie de un campion de neînvins.
Eu.
Nu ești încă vindecat.
Călătoria asta va fi tonicul meu.
Voi fi pregătit.
Știi că așa va fi.
Care este cauza acestui entuziasm?
Lasă-mă să merg să-ți câștig o soție.
Ea poate face pace fără să verse un strop de sânge.
Poate chiar va vindeca o rană de pe urma căreia încă suferi.
Este armistițiu, ai trecere liberă.
Cornwell acolo.
- Cum arăt? - Cum arăți?
Unde este prințesa, cum o cheamă? Isolda?
Vreau să văd cum arată.
- Aproape am terminat. - Nu, nu chiar.
Dacă sunt un cadou ar trebui să fiu ambalată complet.
- Numele? - Leborn of Brach.
Vezi cum vin albinele la miere?
Numele?
Tristan de Aragon.
- Deci e în viață. - Pentru moment.
Numele?
- Numele? - Wictred de Glastonbury.
Nu voi pune niciun campion să lupte în locul meu!
- Să știți asta. - De ce Wictred?
Pentru că baronii nu se vor uni niciodată sub el.
Crezi că are vărsat?
Încâ de la începutul timpurilor cavalerul a participat la turnee.
Aici își sporește măiestria...
...se face remarcat...
...și își dovedește demnitatea în fața lui Dumnezeu...
...pentru că doar o inimă adevărată poate triumfa în luptă.
Războinici, începeți!
L-a terminat!
- Fă să pară real. - Ce?
Mă predau!
Destul de real, sper.
Ceva apă? Te-ai descurcat grozav!
Nu ai voie să faci asta!
Se permite.
Hanwald i se predă lui Tristan de Aragon.
Alfred de Wessex va lupta cu Hengist...
Prea ușor pentru tine, băiete.
Ce mai tragere la sorți corectă.
Alege momentul potrivit. Doboară-l înainte, bine?
Tristan de Aragon îl va înfrunta pe Sigburt.
Sigburt i se predă lui Tristan de Aragon.
Lord Witcred de Glastonbury îl înfruntă pe Cahal.
Buzduganul...
- Bravo, Tristan. - Ai câștigat, trofeul e ca și tău.
Mai ai doar o luptă. Respiră adânc.
Witcred...
...lord de Glastonbury...
...Tristan...
...campionul lui Marke de Cornwall.
Războinici, începeți!
Mă predau.
Mă predau!
Impresionantă victorie.
Desigur, un om ce-l învinge pe Morholt
este de așteptat să triumfe aici.
Din partea Cornwall-ului, îi ofer fiicei tale un loc pe tronul nostru.
Tronul Angliei, unite sub un singur lider.
Isolda.
Poate că este corect ca cel ce răpește un soț, să ofere un altul.
Sunt a ta.
Nu.
Tristan de Aragon te-a câștigat în numele lordului Marke...
de Cornwall.
Ai reușit.
Lasă-i să o treacă marea.
După nuntă o voi renega pe Isolda.
Această alianță se va sfărâma.
Tristan...
...prințesa vrea să-ți vorbească.
Ți-ai riscat viața ca să mă dai unui alt bărbat.
Ai spus că numele tău este Bragnae. De ce ai făcut asta?
Doamne, ce am făcut!
Vei opri asta. Spune ceva!
Nu pot. Te-am câștigat în numele regelui meu.
Dar sunt a ta. M-ai atins și eu te-am atins pe tine.
- Nu contează. - Este singurul lucru ce contează.
Tristan, pleacă cu mine. Voi merge oriunde.
Căsătoria ta va încheia 100 de ani de vărsare de sânge.
- Căsătoria mea cu un alt bărbat. - Isolda, vom trăi cu asta.
- Trebuie. - Nu-mi face asta.
Tristan, am ajuns la țărm.
Dar dacă este o cotoroanță sau pur și simplu nu mă va vrea?
Te va vrea, frate. Tu ești premiul.
Stăpâne...
Isolda, bine ai venit!
Dacă lucrurile ar sta altfel...
...dacă am fi trăit într-o lume fără datorie...
ai fi cu mine?
Locul acela nu există.
Îmi voi imagina că ești tu.
Tremuri.
Ești departe de casă, eu sunt încă un străin și te înțeleg.
Dar nu trebuie să te temi de mine.
Nu-mi doresc decât să te fac fericită.
Ca soție...
Ca femeie.
Sunt sigur că într-o zi faptul că nu sunt "întreg" nu te va mai jigni.
Este frumoasă. Tu ai făcut-o?
A fost un cadou.
Te deranjează dacă stau aici o vreme?
Sigur că nu.
Nu l-am mai văzut așa.
Poate cineva de vârsta lui ar trebui să-i vorbească.
Marke și Edyth spun că ești distant.
Își fac griji pentru tine. Și eu la fel.
Mi-am putut da seama. Râdeți la piață, vă țineți de mâini.
O mângâiere pe gât când îți toarnă vin.
Este soțul meu. Îmi amintesc în regatul cui sunt și de ce.
Da, dar trebuie să recunosc că aș fi crezut că vei avea mici dificultăți
când va veni vorba de îndatoririle tale.
Nu mi se permite nici un minut fără jale?
Trăiesc cu asta, Tristan, așa cum ai spus tu că trebuie.
Eu trăiesc în tortură gândindu-mă la aceste momente.
De fiecare dată când te privește devin din ce în ce mai bolnav.
Este un foc în mine, simt cum ard și mai este
și sentimentul de vină de care nu pot scăpa.
Te face fericită să știi asta?
Podul roman... pot ajunge acolo fără să fiu văzută.
Și aș merge acolo oricând ca să fiu cu tine.
Bine ați venit baroni ai Angliei, Rithgar și Errick.
Wessex... Kaye și Wictred.
Dacă tu vei fi rege și fiica lui regină,
asta înseamnă că Donnchadh va veni la încoronare?
Da. La următoarea lună plină vom fi de față cu toții.
Se pot întâmpla multe într-o lună.
Luând asta în calcul și ținând cont de instabilitatea...
...noii noastre țări, voi numi un vice.
Sora mea a crescut unul capabil să vă conducă...
în caz că va fi nevoie.
Este un om plin de pasiune, neînfricat în luptă,
care a învățat să-și controleze inima cu capul.
Vi-l prezint pe Tristan de Aragon.
Pentru prima dată după romani, țara aceasta este unită.
Nu pot fi eu vice. Melot trebuie să fie, el este sângele tău.
În plus eu vreau să plec spre nord.
Nu mai dormi la palat, iar acum nu vrei să-mi fii secund.
Și nu găsești alinarea în casa ta,
între aceste ziduri de piatră la a căror construire ai ajutat.
- Găsesc aceste ziduri o închisoare. - De ce?
Tot ceea ce-mi doream pare lipsit de sens.
De când erai copil ai sacrificat totul pentru mine.
Totul pentru un vis. Acum îndeplinit la acel vis.
Este normal să simți că ai pierdut ceva.
Nu contează dacă vrei să fii vice, ești.
Eu nu voi fi rege decât dacă vei fi tu secundul meu.
Ți-aș spune-o mai blând dacă aș putea.
Atunci eu sunt vicele tău.
Poate că este timpul să-ți iei o soție.
Nu!
Nu poți trăi singur pentru totdeauna.
Ba pot.
Isolda!
Încercam să-i explic lui Tristan importanța dragostei.
Se pare că el ar putea trăi fără ea.
De ce?
Sunt și alte lucruri pentru care poți trăi.
- Datorie, onoarea. - Ele nu reprezintă viața, Tristan.
Ele reprezintă învelușurile vieții.
Și încă una goală atunci când în final nu ai
decât zile și zile întregi lipsite de dragoste.
Dragostea este făcută de Dumnezeu.
Ignor-o și vei fi suferi cum nici nu-ți poți imagina.
Atunci nu voi mai trăi fără ea.
Bine, foarte bine. Vino, vom întârzia.
Vom întârzia?
Războinicii călăresc când este lună plină.
Este un ritual vechi. Îmi va fi dor de tine în noaptea asta.
- Câte ai iubit înaintea mea? - Niciuna.
- Iar după mine? - Niciuna.
Lord Marke, ești bine?
Nimic lezat în afara mândriei mele.
- Trebuie să vorbesc cu tine. - Da.
Încă nu a avut loc încoronarea, iar Marke și Witcred deja se ceartă.
Iar acum încalcă tradiția și sperie toți baronii
numindu-te pe tine vice.
Am încercat să-l conving că tu ai fi mai bun.
Mda... Pacea poate fi la fel de periculoasă ca și războiul...
și simt că Marke nu înțelege...
Ascultă-mă!
Trebuie să fim atenți, acum mai mult ca niciodată.
Melot, îmi pare rău că nu te-a ales pe tine, chiar îmi pare.
Pot vorbi cu tine?
Unchiule, se pare că nu înțelegi gravitatea a ceea ce ai făcut...
M-am săturat de văicărelile tale!
Ce crezi că s-a întâmplat cu ei?
Dacă erau în viață, doar au trăit.
Mă trezesc imaginându-mi lucruri legate de locul acesta.
Îl decorez. Cărți, o harpă acolo...
- Copilul... - Va fi al lui sau al meu?
Nu aș avea de unde să știu, nu-i așa?
Este un om bun, Tristan, nu-l pot urî.
Ieri la piață, am văzut un cuplu ținându-se de mâini.
Și mi-am dat seama că noi nu vom face niciodată asta.
Nu vom face niciodată ceva asemănător.
Fără picnicuri sau zâmbete în văzul lumii.
Fără inele, doar cu momente furate ce se termină prea repede.
Era și timpul...
- Unde este Isolda? - Nu știu sigur.
Ne plimbam în grădină mai devreme,
dar mă tem că eu am obosit și m-am întors.
Este vina mea.
Vreți să fiți prinși amândoi?!
Te caută chiar acum.
Nu prin castel, te va vedea. Ți-am spus eu că se va întâmpla asta.
Mai este o ușă pe aici, am uitat de ea.
Iese la ultimul nivel din castel.
- Urăsc asta. - Grăbește-te.
Du-te.
M-am săturat de asta. M-am săturat să mint pentru tine.
- M-am scârbit. - Atunci nu o face.
Era copilul unei servitoare.
Era bolnav, dar acum este mai bine.
Nu te-am întrebat unde ai fost.
Îți bate inima atât de repede.
Chiar așa?
Isolda, este ceva ce aș putea face ca să te fac mai fericită?
- Vreau să te fac fericită. - Sunt bine.
Este îndrăgostită de Tristan, sunt amanți.
Dacă îi demasc îi voi frânge inima lui Marke
și-l voi face slab în fața celorlalți baroni.
Cum?
Cu campionul lui Marke în lanțuri...
Castelul D'Or va fi al meu.
Îți vei putea aduce armatele liniștit.
Nu va fi nimeni să apere țărmul.
Și care este prețul tău?
Vreau tronul lui Marke.
Peste câțiva ani, când regatul lui se va destrăma
vom merge să adunăm bucățile.
Tristan!
Pot vorbi cu tine?
Este posibil... crezi că un bărbat orbit de dragoste...
Este posibil ca eu să nu văd trădarea chiar în fața mea?
Am găsit asta ascunsă printre lucrurile Isoldai.
Crezi că are un amant?
- Ție ți-a spus ceva? - Nu.
Poate dacă ai putea să o urmărești...
Nu pot cere asta altcuiva.
Nu știu, nu știu ce să cred. Mă port ca un copil.
În mod normal pot citi chipurile,
dar în cazul ei nu pot fi obiectiv.
Este atât de delicată, nu o pot privi altfel.
- Chiar o iubești. - Oh, da.
Enorm. Nu știam cât de gol sunt.
Ea... mă susține.
Ea mă încântă, iar când văd inelul acesta,
parcă ar fi un inel de spini.
Inelul nu înseamna nimic, îți este loială.
Sunt sigur de asta.
Dacă spui tu.
Eu am numărat nouă.
Dacă se mișcă, pune-ți paznicii să ancoreze un steag negru.
Ți-ai adus anturajul?
Nu-mi pot permite să navighez singur în situația mea, lord Marke.
Dar nu-ți fă griji, vor sta departe de uscat.
Fiica mea, mi-a fost dor de tine.
Nepotul meu, Melot, guvernator de Cornwall.
Și Tristan, ucigașul celui mai bun general al meu.
Câștigătorul Isoldei, apărătorul alianței.
- Ești un om norocos. - Chiar așa.
Se pare că-mi fac griji fără nici un motiv.
Pot să dansez cu regina? Sau Tristan este următorul?
Nu.
Așa este, nu ai mai dansat cu ea până acum.
Un cântec nou pentru Tristan.
Unul lent.
- De ce l-ai ars? - Știi.
Ne întâlnim acolo peste o oră sau voi muri.
Încă te mai pot învăța câte ceva. Dansul ar fi unul dintre ele.
- Acuză-l acum. - Nu, nu, nu.
Vom avea mai mult decât acuzații.
S-a întâmplat ceva?
Doar sunt puțin amețită, asta-i tot.
- Mai bine mă duc să mă întind. - Desigur.
Prieteni, ascultați-mă. Am uitat de luna plină...
Nu este timpul să călărim?
Nu, noaptea asta merită o excepție.
Încoronarea ar trebui să păstreze tradițiile.
Începem deja să le neglijăm?
Le onorăm cu jumătate de noapte. Încălecați!
Unde este Tristan?
- Mi-e dor de Irlanda. - Isolda, asta trebuie să înceteze.
Este ca și cum mi-ai cere să nu mai respir.
Nu se poate.
Te rog nu mă părăsi, te rog.
Isolda!
Tristan... Ce faceți...
Nu!
Văd cum merge treaba în Cornwall.
Banii mei sunt suficient de buni, alianța mea este suficient de bună!
Dar fiica mea, o pasezi printre oamenii tăi ca pe o curvă!
- Nu este... - Nu văd nici un motiv să fiu aici!
Nu există pace cu regele acesta!
Eu nu jur credință rușinii. Nu vreau să lupt pentru asta.
Prindeți-i.
Prindeți-i!
Iată-ți eroul, unchiule.
Îmi voi urma proprii mei eroi de acum.
Sunt pe țărm.
Demonstrează că meriți.
Dacă un om nu-și poate stăpâni femeia...
cum poate el guverna un întreg regat?
- Nu poate. - Da.
- Ar trebui să cerem pace. - Se va destrăma totul, simt asta.
Ai dreptate, avem foarte puțin timp.
Din fericire, Donnchadh nu are nimic cu niciunul dintre cei de aici.
Mi-a cerut să vă transmit un mesaj.
Ce este asta?
Este compensare pentru oamenii pe care...
îi veți pierde atacând castelul D'Or cu Donnchadh mâine.
Să fim sinceri. Oamenii noștri au nevoie de un șef mai puternic.
- Și cine ar fi acesta, Wictred? - Melot.
Pentru prea mult timp i s-a refuzat locul ce-l merita.
Îi jur credință și-i ofer serviciile mele ca vice.
Îmi place planul acesta.
Am venit să-mi cer scuze. Am fost egoist.
Crezând cu aroganță că poate ți-am dat destul.
Credeam că după acești nouă ani, dacă nu-ți meritam dragostea...
meritam măcar respectul.
Ți-am dat o casă, un regat, chiar și viața ta.
De ce nu a fost suficient?
Spune-mi. Spune-mi!
Nu știi ce ai făcut! Totul este distrus! Totul!
Totul doar pentru că ție nu ți-a ajuns!
"Îți este loială, sunt sigur de asta."
Mi-ai supt sângele.
Ce-aș fi putut fi dacă nu mi-aș fi dat mâna ca să-ți salvez viața.
Cât blestem ziua aceea!
Cum o blestem!
Hai, insultă-mă cu apărarea ta.
Îți voi alege mai târziu pedeapsa.
Donnchadh se îndreaptă spre noi chiar acum.
Este tânără și ei au greșit...
Dar, rege sau nu, nu te voi lăsa să-i faci rău.
De cât timp?
De când tu ai crezut că este mort.
L-am găsit rănit pe o plajă din Irlanda.
L-am ascuns de tatăl meu și i-am spus că numele meu este Bragnae.
Așa că atunci când a venit la turneul din Dunluce...
să o câștige pe fiica lui Donnchadh...
el nu știa că sunt eu.
În tot acest timp, inima mea a fost a lui.
Și îmi pare rău. El a încercat, mai mult decât îți poți imagina
pentru că te iubește.
Îl voi convinge, să fii sigur că Donnchadh știe asta.
Desigur.
Chestiile acestea erau evidente.
Trebuie să recunosc că-i bănuiam de ceva timp.
Tristan și Isolda.
Știi ce nu am înțeles? Cum a reușit ea să iasă...
și să intre în castel nevăzută.
- Tunelul. - Ce?
- Din vremea romanilor. - Arată-mi.
- Ce este asta? - Dorința regelui.
Rămas bun. Voi doi, fugiți. Mergeți la castel.
I-am spus despre Irlanda.
Ne redă libertatea.
De ce mi se pare atât de greșit să te iubesc?
Urcați.
Dacă facem asta...
Pentru totdeauna se va spune că dragostea noastră a distrus regatul.
- Amintește-ți de noi. - Tristan, nu!
De ce?!
Închideți!
Lăsați-l jos.
Am nevoie cam de zece aici, restul sus pe crestele castelului.
Lasă-le aici, pune restul lângă poartă.
Puneți mâncarea și combustibilul la adăpost. Vegheați turnurile.
Toți arcașii ne-au părăsit.
La fel jumătate dintre gospodari.
- Voi rămâneți? - Dacă ești surprins...
suntem deja răniți.
Hai, hai, grăbiți-vă.
Arde-l.
Voința lor este la fel de fermă precum laptele.
Un asediu ne-ar încurca.
Unde e Wictred cu cheia?
Trece prin fundația romană de la cel mai jos nivel.
Acesta este un dar de la Dumnezeu.
Foc!
- Ce-i vei spune? - Că a făcut greșeli de neiertat
și că este timpul să se dea la o parte. Ce-a fost asta?
Repede!
Alarma!
Țintiți spre cei din față.
Așteaptă.
Irlandezii sunt înăuntru!
Dați ușa jos!
Sparge lacătul!
- Tu... - Ce s-a întâmplat aici?
Recompensă pentru prostie.
Vreo douăzeci de irlandezii ți-au luat-o înainte.
Melot, eu am venit să-l ajut pe Marke.
- Toată lumea minte. - Eu nu i-am adus aici.
Nu, eu am făcut-o.
De ce?
Am crezut că cineva crede în mine.
Se va rezolva.
Tristan, sunt pe moarte...
Jură-mi că ai fost sincer.
Așa cum am fost frați.
Construiește-mi barca.
Sunt aici!
Țineți-i înapoi!
Va lăsa podul jos.
Mai repede!
Aduce-ți-mi un scut!
- Este cu ei? - Nu, este cu noi!
- Cum ai intrat aici? - Știu un secret.
Un secret?
Ține de trecut acum.
- Au ajuns la porțile castelului. - Atunci trebuie să fim curajoși.
Faceți loc! Vreau să trec!
Priviți, capul unui trădător!
Veți fi întotdeauna oameni mici ce nu pot vedea...
ce a fost sau poate fi din nou?
Nu există nicio cale de mijloc!
Așa că măcelăriți-ne!
Sau măcelăriți-l pe el!
Nimiciți-i.
Nimiciți-i!
Ia-mă de aici. Du-mă la râu.
Prințesă!
Grăbește-te.
Adu-o.
Marke, trebuie să vii, lupta are nevoie de tine.
Vom pierde totul.
Trebuie să răspund chemării lor.
Eu sunt regele.
I-am împins cât de mult am putut, dar au rămas pe drumul spre sud.
Adio, prietene.
Să știi că te iubesc, Tristan. Oriunde ai merge,
orice ai vedea...
eu voi fi întotdeauna cu tine.
Aveai dreptate.
Nu știu dacă viața este mai măreață decât moartea,
dar dragostea a fost mai mult decât amândouă.
"Fața mea în ochii tai, iar a ta în ai mei apare."
"Iar inimile adevărate își au odihna pe chipuri."
"Unde putem găsit două emisfere mai potrivite..."
"fără nordul ascuțit și vestul decăzut..."
"Orice-ar muri, nu s-a amestecat egal..."
"...daca iubirile ni se unesc..."
"...sau tu și eu iubim asemenea..."
"...încât niciuna nu slăbește..."
"...niciuna nu poate muri."
DRAGOSTEA LOR NU A DISTRUS UN REGAT.
LEGENDA SPUNE CĂ MARKE I-A ÎNVINS PE IRLANDEZI,
A RECONSTRUIT CASTELUL D'OR ȘI A DOMNIT ÎN PACE
PÂNĂ LA SFÂRȘITUL ZILELOR LUI
ISOLDA L-A ÎNGROPAT PE TRISTAN SUB CENUȘA RUINELOR ROMANE
A PLANTAT PE MORMÂNTUL LUI DOUĂ SĂLCII CE AU CRESCUT
CU RAMURILE ÎMPREUNATE... APOI AU DISPĂRUT.