Imaš srečo, veš.
Redko kdaj dovolim komurkoli v moje stanovanje.
Vem, vem, vem.
Ponižno se opravičujem.
Ne ravno, kar bi poimenovali "zbiralec hlačk".
Veste, kaj mislim?
Ampak, bo kar v redu.
Če vam po pravici povem, redkokdaj preživim noč v svoji postelji.
Poglejte, to je moja teorija:
Za večino žensk, če je moški dober oskrbovalec
in soliden tip, dobre trebušne niso bistvenega pomena.
Z druge strani pa,
četudi bi tvoj informatik sedel ob tebi
z svojo roko ovito okoli okoli ramena, bi zanikal...
In bo zanikal. Pri nas, fantih, se vse vrti okoli O.J.R.
Obraz. Joške. Ritka.
Samo resnico govorim.
Govori se, da oblačila govorijo mednarodni jezik.
In priznati moram, da je malce modne prostitutke v meni.
Na žalost, danes imam delo in bom moral malce delati,
ampak to je v redu. Gucci... poletna razprodaja.
Premalo cenjena. In z lahkoto jo bom "začinil" z...
Kja? Ne, ne. Vem, kaj si mislite.
Če izločite možatost, kar nekateri od nas počnemo,
nimate razloga za bojazen pred rožnatim. Prima.
Sedaj, v oddelku za kolonjske, večina moških pretirava.
Američani ga praktično "posejejo" po sebi.
Moje pravilo: Nič nad vratom,
četudi ga rad pljusknem po "Big Ben-u".
Nikoli ne veš do kam te bo dan popeljal.
Skoraj bi pozabil.
Nova beseda za danes.
"Bahav: poskus privabljanja pozornosti na sebe."
Kdo? Jaz?
Oh, presneto. Kako sem nevljuden. Nisem se še predstavil.
- Jaz sem... - AIfie?
To je to. AIfie.
A si ti tisti mali škratek, ki je pustil te kavine bombone na moje predpražniku?
Ne, ne, ne. Verjetno imaste skritega oboževalca, Ga. Schnitman.
Ti si tako srce, AIfie. Ampak morala bi biti na dieti.
Oh, na dieti?
- Dieta. - Vi?
- Ja. - Nočem siliti v odspredje, Lu,
ampak morali bi že vedeti do sedaj, da tako lepo-oblikovano dekle kot ste sama
- to je fantazija vsakega moškega. - Nehaj.
Pa kaj če je čeber masti. Ladja je že odplula,
in zakaj ji ne bi pomagali, da bi se dobro počutila v svoji koži, ali ne?
- Oh, Lu? - Ja, angelček?
Delam v nočni izmeni,
moje stanovanje je grozna predstava in žal mi je, če sem te prebudil
- z sesanjem ob 2h ponoči. - Oh, ne skrbi.
- Bom jaz poskrbela zanj. - Oh, ne, ne, tega vam ni treba.
Nesmisel. Rada počnem stvari zate, AIfie.
Sem blagoslovljen človek, ker imam tebe v mojem življenju.
Hvala ti.
Ključi so na običajnem mestu.
Nazaj doma, si vedno slišal pripovedovati zgodbe o nekem možaku,
ki je migriral v ZDA in končal z vrečami denarja.
In tako ne dolgo od tega, sem spakiral mojo vrečo in odšel na zahod.
Moram priznati, imel sem še drugi motiv.
Vedno so mi govorili, da najlepše ženske na svetu...
...prebivajo na Manhattn-u.
In ko pridemo do "kodranja ptičkov", je vse samo v eni stvari:
Lokacija, lokacija, lokacija.
Bog, ljubim to mesto. V redu, dekleta.
Samo poglejte okoli. Mislim, katerakoli od njih, unikatna, posebna,
kot snežinke.
In v vsem tem preobilju...
Beseda iz seznama z pomenom "obilje", razkošja in različnosti,
torej, kako naj bi se človek ustalil le z eno?
Jaz sem naročen bolj na Europsko filozofijo življenja.
Moje prioritete se nagibajo bolj na vino, ženske...
Torej, dejansko, to je vse.
Vino in ženske.
Čeprav, ženske in ženske je vedno zabavna izbira.
Torej...
...živeti polno življenje,
za to rabim le toliko, da pokrijem svoje skromne stroške.
Nimam nobene želje, da bi bil najbogatejši mrtvec na pokopališču.
Mislim, da bi to bil lahko moj najljubši položaj.
Vem, da je to bil od predsednika Kennedy-a.
Bil je pravi voditelj.
Seveda, JFK je uporabljal star "boleč-hrbet" izgovor,
ampak, če mene vprašate, je vedel, da vam dovoljuje maksimalno zadovoljstvo
z minimalnim naporom.
Kaj je z narobe z "od-zadaj" v limuzini?
Obvezno božanje.
Tisoč ena,
tisoč dve...
Zaboga! Hej, mudi se mi. Ob 22h me poberejo.
Bolje, da pohitiš. Ne želiš si, da bi te čakala.
Ta je pa prava, a ne?
Govori mi, da jo njen stari ni nategnil že šest mescev.
Šest mescev. Mislim, hvala bogu, da so še gentlemani, ko sem sam, naokoli,
da končamo čas za odmor.
Samo poglejte si jo. Noge kot dirkalni konj.
Perfekten joga trebušček. Dal ji bom mojo najvišjo oceno:
A-minus.
Kam sva rekla njenemu staremu, da greva nocoj?
- V kino. - Zakladek, prosim, ne, ne, ne.
Nehaj pritiskati. Uničila mi boš nastavitve.
- Oprosti. - Kateri film?
Ne vem. Kakšna je razlika?
Razlika je v tem, da več detajlov mu boš povedala, manj ga bo zanimalo.
Ni važno kaj bom rekla.
Phil ne bi nikoli pomislil na to, da bi drugi
dvakrat pogledal za mano. - Dor, draga,
me loviš za kompliment?
Ne.
Morala bi že vedeti, da pridejo od mene takrat, ko jih najmanj pričakuješ.
Sedaj pa vzemi mento, da Phil ne bo zavohal Alfija v tvojem dahu.
Ne sekiram se, če bo.
Ena stvar je, ki me drži stran od poroke; poročene ženske.
Dorie še ne ve tega,
ampak ne boste je več dosti videli.
Dobil sem tisti "preveč-družinski" občutek.
Prej ali slej, si bo želela še kaj več, kot sem ji sposoben nuditi.
Ali ne bi bilo fantastično, če bi šla nocoj s tabo domov
namesto z Philom "Tabletko"?
Ja.
Definitivno je prišel čas, da zaigram dejanje izginjanja.
Torej, naslednji torek, isto mesto, ob istem času?
Žal mi je, ljubezen, napočil je Modni teden. Delam v dvojni izmeni.
- Poklical te bom v trenutku, ko se stvari umirijo. - Ok.
Za ta čas, sem ti pustila majhen spominek, da se boš spomnil name.
Oh, Dor?
Tvoja zadnjica človeka kar prevzame s te ugodne pozicije.
Vidiš?
Kompliment... ko ga najmanj pričakuješ.
Kaj naj rečem? Srečen kot psiček z dvema repkoma.
In mislim, da sem tudi staremu Philu naredil majhno uslugo.
Seveda, je zadnji, ki bo to opazil.
Nikoli ne pričakujte nikakršnih zahval v tem življenju.
Veste kaj mislim? Torej, torek...
...ob 22:03.
Ali naj se privlečem domov v hladno stanovanje, k praznemu hladilniku,
ali naj zagrizem okoli po mestu za toplo kopeljo, vročim telesom, zajtrkom v postelji?
Odločitve, odločitve...
Ja, mislim, da bom obiskal svojo skoraj-pravo,
kvazi, prijateljico.
Mojo ljubko Julie.
Naj uganem. Nepričakovan, ulov v zadnji minuti.
Ja. Hotela je, da jo vozim gor in dol, ure in ure.
In to naj bi bilo smešno? Ker je zelo...
ne smešno.
Hej!
Se ne hecam, AIfie!
Se ne hecam. Včasi te sovražim.
Na zelo "bahav" način mi to pokažeš.
Ja, točno tako.
Ne, draga. Ali lahko narediva pavzo? Rabim sekundo da se odmotam.
Oh, izmaknil sem stekleničko Stoli-ja iz limuzine.
Kako naj ti ga pripravim, z kockami?
Kot ponavadi, Alfie. "Pokončnega".
Ne, sem totalno razsut. Bova nadoknadila zjutraj.
Obljubim.
Ampak zdaj, za vse kar sem sposoben je nekaj dati v usta, topla kopel
in dober dolg spanec.
Veš, to ni Holiday Inn, Alfie.
Kaj praviš?
Kje si bil danes zvečer? Resnično?
Ti bi morala odpret restavracijo. To je resnično okusno.
Hvala, Alfie. To je samo čili.
Hej.
Malce kontakta z očmi, prosim.
Ali je kaj med nama,
ali sem samo okrasni plen na klic?
Hej.
To želi resnično povedati:
Hoče, da se obvežem. Prevod: Postati "družinski."
Sedaj, ni dobro postati odvisen od kogarkoli v tem življenju.
Spremeniš svojo naravo in si mrtev.
Čili, prosim.
Ne me narobe razumeti. Čudovita je.
Ljubka? Absolutno. Ampak, ali je to zadosti?
Povedal sem vam kakšni smo moški. Potrebujemo božanske ženske.
In problem je v tem, da JuIie nima zadosti
površinskih "stvari", ki bi bile res pomembne.
- Ne zaslužim si te. - Ja, to je verjetno res.
Škoda, ker te ljubim.
Hvala, punči.
- Alfie, Alfie... - Kaj?
Rekel si mi "Hvala, punči."
Rekel si mi "Hvala, punčka."
- Umiri se. - Ne mi reči naj se umirim!
- Vem kako se počutiš! - Počakaj trenutek.
- Zbudila se boš... - Max.
Hej, mali človeček. Ali sva te zbudila?
Ja.
Sedaj, fantje, naučite se z moje napake.
Nikoli se vpletite v razmerje z samohranilko.
Kot vidite, jih dobite z dodatki,
med katerimi se je nekaterim nemogoče...
...na nesrečo, upreti.
Ob prizorih kot je bil ta, se zavedete, da bo prišel dan, ko nam bo rok potekel.
In ženske imajo krajše "regalno" življenje kot moški, ali ne?
Mislim, da je to tisto o čemer je Julie včeraj bobnala.
Elegantna limuzina in šofer.
Na tem si bom ustvaril svoje primerno pošteno življenje.
Standardi v eleganci so nam zadali kar močen udarec, se strinjate?
Vem. Verjemite mi, to je le odskočna deska.
Ta, ki je trenutno parkiral na eni od teh odskočnih desk
je moj najboljši prijatelj in bodoči partner v poslu, Marlon.
Črno. Kot Lonetteina polt...
...katere se ne bom nikoli več dotaknil.
Bojim se, da ne boš spoznal mojega prijatelja v najboljši formi.
Poglej, MarIon ima problem.
Imenuje se Lonette.
In še pred kratkim, ga je zapustila.
Oh, bog. Daj, kaj je bilo tokrat?
Tri, zjutraj, prosjačenje, pred njenimi vrati.
- Nivo pijanosti? - Bruhanje.
Prav. Naj si razjasnim. Bil si pred njenimi vrati,
ob treh zjutraj, prosjačil in bruhal?
In kaj, ni bila navdušena nad tem?
Alfie? Zakaj ni Stoli-ja v avtomobilu številka dve?
Pojma nimam.
Kot sokol moram paziti na tega človeka.
Ime tega dečka je Wing.
Moj šef in lastnik tega tragičnega podjetja.
- Dobro obriši ta avto. - Lastnik bo, dokler si ne bova jaz in Marlon
zrihtala posojilo in odkupila podjetja izpod njegovih koščenih...
Halo. Spregledal si ptičji drek.
Wing.
Laja kot norec.
Poglejte kako govori z tamalo gospo.
Svoja najlepša leta je zapravila pri njem, kuhala mu njegovo sesekljano juho,
pomagala pri podjetju, in stavim, da v nekem obdobju si ni mogel pomagati,
da ne bi strgal kimona z nje. In zdaj ga poglejte.
In tako naj bi spoštoval institucijo, ki se ji reče zakonska zveza?
To je sijajna postava, človek. Sposodiva si posojilo,
vnovčiva tvojo štipendijo, jaz zastavim svojo Vespo...
Wing-a bova presenetila z ponudbo kot je ta.
Tole bi lahko napovedal. Poglejte, Marlon in Lonette sta dosegla
tisti kritičen 18 mesec "Kam bova prišla, kaj počneva,
kaj se dogaja med nama?" krize, ki pokaže svojo grdo glavo
v vsakem razmerju. Lonette je hotela prstan, dom, otroka.
Marlon je hotel dodatnih 18 mescev,
da bi se prepričal, da se nič boljšega ne bo pojavilo pred njim.
Nezaslišno sem zajebal.
Opažam, da precej uporabljaš tisti podarjeni koledarček za rojstni dan.
Do trenutka, ko je spoznal, da je naredil napako in si jo želel nazaj...
- ... je bilo prepozno. - Hej, neznanec.
Hej.
Carol.
- Carol. Pozdravljena, Carol. - Pozdravljen.
Izgledaš krasno.
Torej, Carol, veš, lepo te je bilo ponovno videti. Bodi dobro.
Kaj je pa to bilo?
Vzemi tako, šov se zaključi takoj po prvi predstavi.
- Ali si sploh želim vedeti zakaj? - Ne. Daj no,
bil bi manj kot obziren, če bi ti povedal zakaj.
Dlake na rokah. Resno. Dolge, goste...
O čem govoriš? Ali ti nimaš dlak na svojih rokah?
- Izgledaš zelo očarljivo nocoj. - Hvala ti.
Stari, železna vrata so trdno zaprta, človek.
Klasično, ali ne?
Sedaj, ko je ne more več imet, misli, da ne more več živeti brez nje.
Nekateri ljudje so smešni.
Marlonov položaj mi je dal misliti o moji situaciji.
Mogoče... Mogoče bi bil čas podrezati v domač ogenj.
Ali je kdo, ki je razpoložen za malo "trdnega" Alfija?
Oh, to ni pravi čas, Alfie. Moram precej razmislit.
Oh, bog. Ja, resnično sovražim, ko se to zgodi.
Odpri, punčka. Izgledaš resnično prekrasno.
- Ne nocoj, Alfred. - Kaj je narobe? Povej mi.
Jaz ne... Vidim... Torej, mislim, da vidim... Vidim le...
Vidim le rdeče.
Hočem reči, ubožec umira.
Daj no, ali nisi? Zadosti si ga mučila.
Alfie, moral bi misliti na vse
preden je vse zasral s svojo bivšo.
Tiste umetne joške za 5$.
- Tiste so umetne? - Halo?
Uau, ne morem verjet. Zgledajo kot...
Alfie, ti bi moral pomiriti mojo žalost, se spomneš?
Bom. Poglej, prišel je nazaj, je tako?
Proseč, po vseh štirih, bruhajoč...
Me ne zanima.
Žal mi je, nisem tako lahka. Ne oproščam in definitivno ne pozabljam.
- Ali je uredu če grem, gospodična? - Oh, si, FeIix.
In ugasni luči na poti ven, por favor.
Bolje, da grem.
Zgleda, da bo resnično deževalo.
Ja.
In jaz nosim semiš.
Govoriš resnico. To je odlično.
Ok. Imam eno. Še nikoli nisem plaval v Pacifiku.
- Jaz tudi ne. - Oh, sranje. Ok.
Ok. Še nikoli nisem gledala film o James Bondu.
Ti se hecaš. Niti z Sean Connery-em?
Govoriš resno?
Uau, ne vem ali je to magično ali tragično.
Ok. Krogla 5. Jaz sem na vrsti.
- Nikoli si nisem postlal svoje postelje. - Oh, serješ.
Ne, ponavljam, nikoli si nisem postlal svoje postelje.
Torej, kakšno vrsto mame imaš?
To je dobro vprašanje.
Naj vidim. V redu.
- Imam nekaj zate. - V redu.
Nikoli še nisem seksala...
Nikoli še nisem seksala z dvema v eni noči.
Šest proti pet, ti vodiš.
Imam te.
Torej, Alfie, koliko si jih največ imel v eni noči?
Končala sva z igro, a ni res?
Ali se motim, ali je tukaj prisotnega malce nedolžnega flirta?
#Plavajoč na spominu#
#Ni ga kraja kjer bi raje bil kot s tabo#
#Ljubil tebe#
Poglejte, če bi jaz imel takšen talent...
#In pesem#
- Nadaljuj, končaj stavek. - Če bi imel takšen talent,
in bi zgledal kot ti...
#In pesem#
- ... bi se šopiril... - Oh, ja?
... na odru.
Verjemite mi, kar se bo naslednje zgodilo je bila najbolj oddaljena stvar na katero bi pomislil,
ko sem se nocoj ustavil mimo.
Ampak potlej sem pomislil ob sebi,
"Veš kaj?
Če ji bo to pomagalo prebroditi jezo do Marlon-a,
sem obema dolžan, kot prijatelj, a drži?
Da jima na kakršenkoli način pomagam."
Opažam da, zadnje čase,
celo lagati samemu sebi mi gre lahko od rok.
Naslednje jutro, in ne morem pozabiti na prejšnji večer.
V obupu poskušam fokusirati na kaj drugega, karkoli drugega.
Na karkoli, samo da bi pozabil na punčino od najboljšega prijatelja neverjetno-vročo,
najboljšo-ritko-ki sem jo -kdaj-videl-v svojem-življenju.
Alfie. Alfie.
- Alfie! - Ali naj se delam, da ga ne slišim?
Stari.
- Hej! - Prepozno. Prepozno.
- Stari, ali ne bi upočasnil? - Hej, Marly, kako je?
"Marly"?
Hej, poslušaj, govoriti moram s tabo. Ne greš nikamor
dokler mi ne poveš kaj se je včeraj zgodilo.
- Včeraj zvečer? - Stari, ne zajebavaj se z mano.
Kaj se je zgodilo z Lonette?
Ali si kdaj slišal za besedo "tok"?
- Kaj se je zgodilo? - Kaj? Nič se ni zgodilo.
- Popila sva par kozarčkov. - Missus mi je na tiho obdelala.
Ne ve, da če ne slišim konstanten "bla, bla, bla" je darilo z nebes.
Ti nadaljuj. Nadaljuj, kolega, bo že delovalo.
Alfie, kaj se je zgodilo?
Oh, jebemti račko, stari. Glej, jaz...
- Popil sem dosti včeraj zvečer. - Pijan.
Torej, jaz...
Jaz, resnično... se ne spomnem.
- Stari, nekaj si ji naredil. - Ne.
Oh, ja, si ja. Ker se je pojavila pri meni,
ob 4h zjutraj, rekoč, da bi me rada nazaj.
Rekla je celo, da če rabim več časa,
da bo popolnoma razumela.
Noro.
Palec navzgor za fante. Zahvaljujoč meni, Marlon je zmagal.
Kar pomeni, da je neoškodovan, in pravtako tudi jaz.
To je čudež. To je fantastično. Fantastično.
- Daj povej, kaj si ji rekel? - Poglej, poglej.
- Vse je v redu. - Daj, kaj si rekel?
Vprašal sem jo, če me poroči.
Veš, da boš moja priča, drži?
Nauk zgodbe:
Nobeno dobro dejanje ne ostane nekaznovano.
Nova beseda za današnji dan?
"Odskočitev:
Zmožnost, da se hitro pobereš po razočaranju ali izgubi."
Sposobnost, da odskočiš nazaj.
Razumite me, ne gre se zaradi zamenjave z Julie.
Rad bi se le vrnil k preprostemu življenu:
Ženske, ki mi nič ne pomenijo.
In tako sem navezal prijateljstvo z hosteso v nočnemu klubu z imeno Uta.
Pozdravljena, Uta.
Torej, kot samec, ki išče toplino,
moram živeti z nekaj preprostimi pravili.
Alfie Elkins-ov zakonik ali filozofija,
pri čemer lahko vse skupaj seštejemo v en sam nasvet,
edinega, ki mi je oče dal.
Rekel je, "Sin, kadarkoli boš srečal krasno žensko...
...si zapomni, da je nekje dečko, ki se jo je naveličal dol dajat."
- Ti lahko pomagam? - G in T, prosim.
Razloži mi, kaj vidijo vsi v teh Evro-smeteh?
Mislim, da je res nepravično, da je sprejemljivo za moške,
da so seksualno eksperimentalni, z žensko,
če si želi poskusiti nekaj... Poljub ali v troje.
Veste, da jim bodo sodili. Jaz jim ne bi sodil.
In mislim, da če bi se vedeve poljubile, jaz bi... jaz bi le...
Jaz bi to videl le kot nekaj krasnega.
Čeprav živim v fantaziji vsakega moškega,
nekaj vseeno ne štima.
In kljub povratku nazaj k staremu načinu življenja
ne gre vse tako gladko, kot sem upal, da bo šlo.
Oprosti.
Oprosti mi.
Nadaljuj brez mene.
Oh, ljubezni moji, jaz...
Ne vem kaj se je zgodilo. To mi ni prav nič podobno.
Ja, vidve... vidve kar...
Mislil sem, da ni nič hujšega od smrti.
Potem pa, kar nenadoma...
...nekaj neverjetnega.
Zdaj pa res ne razumem, kaj vsi vidijo na tebi.
In se kar naprej dogaja in dogaja.
Ali malce bolj natančno, se ne dogaja in ne dogaja.
To se nikoli ne zgodi, Uta. Resnično, nikoli.
Resnično.
Ne sodeč po besedah naokoli po mestu...
...malček.
Gospod Elkins? Miranda Kulp.
Miranda.
Doktor za penise je on z dodatkom nje.
Če prav razumem, občasno doživljate slabo delovanje organa.
Dogaja se mi malce... malce... malce tega... kar ste pravkar povedali.
Naj vas ne skrbi. To je moje strokovno področje.
Torej, ste bili pod kakršnimkoli nenavadnim čustvenim stresom nazadnje, gospod Elkins?
Stres? Čustveni? Jaz? Ne, nikoli.
Če ne štejemo tistega klepeta z Julie pred kratkim.
Ne moreva se več videvati, AIfie.
- Zakaj? Si jezna? - Ne, resnično nisem jezna.
Samo, veš, želiva si različne stvari.
In ne morem ti dovoliti sprehodov noter in ven v Max-ijevo življenje.
Spremenila si si pričesko, a ne?
Si, ne? Ne, si jo.
Spremenila si frizuro. Si jo skrajšala?
Izgleda sijajno.
- Hvala. - Kako to...?
Kako to, da si jo nisi nikoli uredila tako, ko sva bila skupaj?
Resnično moram iti.
Torej, verjetno...
...hočeš te nazaj.
Hvala ti.
Alfie?
Ali bo vse v redu s tabo?
Ja. Ne skrbet. Jaz sem vedno v redu.
Dobro, pa si oglejva tega bedačka od tvojega penisa.
Tako.
Torej.
- Zgleda, da si lahko oddahnemo. - Zgleda, da ja.
Wunderschön.
Kakšeno olajšanje.
Mislim, če mi je lahko on zadušil upor, potlej ne bi smel imeti problemov
vzdrževati ga pokonci za demografične tarče, ali ni tako?
Torej, ne izgleda, da bi bil kakršenkoli fiziološki problem,
zatorej, na kratko, smo povsem lahko prepričani, da je vaš problem
- le stresne narave. - Prevod: Julie je vzrok.
Tako je kot vedno pravim, če vas ne dobijo na en način, vas dobijo na drugi.
Vendar,
- začutil sem majhno težavico. - Težavico?
Ni nič takega, vredno vznemirjanja, gospod Elkins.
Mislim, da sem začutil bulico...
...na vašem penisu.
Ampak z malce sreče, ne bo nič narobe.
Besedi "butec" in "penis" v istem stavku.
To je nekaj, kar ne slišiš vsak dan.
In tako je mladi Alfred predčasno dobil Božično darilo.
Biopsija penisa.
Testne rezultate bom dobil v čez tri dni... Pravzaprav, pet.
Pet, če štejemo še vikend. Oh, Gospod. Oh, Gospod.
Kako naj preprečim, da ne bom popolnoma znorel?
Saj bo v redu.
Sem še mlad.
Zamenjaj fokus, Alfie. Zamenjaj...
Gremo, otroci. Gremo.
Pomikajte se vzdolž, otroci. Glejte predse.
Dajmo. Ne glejte moškega. Glejte predse.
Ta čas, mogoče bo bolje, če odšepam domov.
Alfie, dragi, kaj je narobe? Izgledaš kot, da bi smrt šla mimo.
Ne, dobil sem... Staknil sem manjšo nogometno poškodbo, to je vse,
gospa Schnitman... pozdravljena, gospa Liberman.
Izgledate sijajno. Kam greste?
- Po nakupih. Ali rabiš karkoli? - Je v redu.
Pozdravljena.
Lahko se pogovoriva za minuto?
Dami, to je moja prijateljica Lonette.
Ljubka je. Dobro zate, da hodiš z Afro-Američanko.
Ja.
Hej. Hej, punca. Pogrešal sem te.
Ne se menit za naju. Nisva tukaj. Kar nadaljujte z pogovorom, otroci.
- Lapo, da sva se spoznali. - Se vidimo, gospa Liberman.
Nakupujte dokler ne padete, punce.
Torej, kako se imaš?
Noseča sem.
Zdi se mi, da problemi
s katerimi se do onemoglosti obremenjujemo, se nikoli ne materializirajo.
Tisti, ki te ulovijo nepričakovano
na sredo popoldne, te vržejo po tleh.
Junaško sem se ponudil, da bi šel z njo noter...
...ampak hotela je iti sama.
Oba sva vedela, da če bi se otrok rodil s kakršnimikoli znaki belca,
bi pomenilo konec za Lonette in Marlona.
Da ne omenim za vašega gostitelja večera.
Ampak tako stoječ v mrazu, sem se zalotil, da obžalujem.
Razmišljati o stvareh kot,
"Tukaj je še en otrok pri katerem ne boš imel možnosti, da bi ga spoznal.
Tvoj lasten."
Ni trajalo dolgo.
Prekleto, zmrzuješ.
Kako se počutiš?
Prazno.
Ta večer v baru, sem pomislil na to, da sem dobil nekaj za nič.
Ne izgleda, da sem to najbolje izpeljal, a ne?
Oh, človek.
Če se bo vse izšlo v redu, je mogoče ta oplazitev z smrtnostjo
znak.
Mogoče bi moral razmisliti o... kakšnih spremembah.
Verjetno.
- Naslednji teden. - Oprostite.
Ali sem...? Ali ste me pravkar pogledali? In se obrnila stran?
Poglejte, če veste rezultate mojih testov in kažejo...
- Gospod Elkins. - Prosim. Prosim.
Gospod Elkins, že milijontič, vsedite se.
Gospod Belson, prišlo je do spremembe v torek ob 11:30.
Vse bo v redu z mano.
- Čutim to. - Hvala. Nasvidenje.
V minuti bom. Ali pa desetih.
- Je v redu. Vzemite si čas. - Drugega mi tudi ne preostane.
Včasih sem scal. Zdaj mi kaplja.
- Jaz sem Joe. Kako je tebi ime? - Alfie.
Torej, kako ti gre, Alfie?
- Držim se. Tebi? - Za en drek.
Ja, meni tudi. Meni tudi.
- Všeč mi je ozka kravata. - Oh, hvala. Imam celo kolekcijo.
Veš, ko si star, se naučiš potrpljenja.
Ja.
Včasih sem bil "nikoli-nimam-časa-za-nič". Laufaj, laufaj, laufaj.
- Poznam ta občutek. - Ja.
Žena je bila vedno kot sokol nad mano, češ da si vzameva malce dopusta. Hawaii. Reno.
Vedno sem pravil, "Naslednje leto, Evie, naslednje leto.
Preveč sem imel na pladnju."
Vedno sem si mislil, da bom imel kasneje več časa.
In tako neko nedeljo zvečer, vzame dušeno pečenje iz pečice.
Zakriči, "Juha je na mizi," in jo zabriše po kuhinjskih tleh.
Kar tako.
Mrtev kot disko.
Jezus, žal mi je.
Poskušal sem pobrati ostanke.
Celo sem šel sam do Waikiki-ja na 8 dnevno potovanje v paketu
o katerega je vedno govorila.
Na Evie nisem mogel pozabiti.
Dve stvari sem se naučil v življenju, dečko:
Najdi nekoga, ki ga ljubiš,
in živi vsak dan kot, da bi bil tvoj zadnji.
Tvoja je, Alfie.
Uživaj.
Vse v redu, sine?
Ja. Upam.
Poglej, če se boš kdaj dolgočasil ali ti bo do debate...
...kar zakriči.
- Nikoli ne boš poklical. - Mogoče pa bom.
V redu, dobro. Bova šla v bar, poiskat kakšno deklco.
Prekleto res.
Hvala, Joe.
Hej.
Žal mi je za Evie.
Nisva...
...nisva se imela preveč rada...
...ampak bila sva si zelo blizu.
- Če me razumeš kaj mislim. - Mislim, da razumem.
Zadnje čase sem precej razmišljal o Bogu in smrti.
In kako, če je tisto, kar so me pri verouku naučili res,
sem resnično noter v tem.
Ampak ne bom žural z Luciferjem v kratkem,
čeprav so moji rezultati testov negativni.
Živel bom! Živel bom!
Uničil sem moje Prada vezalke in me nič ne briga.
Ne misli si, da sem pozabil na mojo obljubo, da bom popolnoma spremenil svoje življenje,
ker nisem.
Korenčkov-jabolčni z ščepcem pšenice.
Ja.
Zdravje je sedaj prioriteta številka ena.
Načrt posla se je premaknil na hitrejši tir.
- Če tako praviš... - Večerna predpremiera v St. Ambrose-ju...
Ne, definitivno se ne mislim pogovarjati. Ok, počakaj, kaj še imam?
Ok, ja.
V redu, če že morava, pač morava, ampak...
Nova plošča. Nov začetek.
- Kako ti je ime, voznik? - Alfie, gospod.
Počakaj tukaj, Alfie.
Ali veste kako dolgo vas ne bo, približno?
- Ali se ti mudi še kam? - Ne, za trenutek bi skočil...
in si privoščil skodelico čaja. - Poglej, zakaj me kar ne počakaš.
Da ali ne?
Definitivno da, tako mislim. Resno.
Omamno. Se strinjate, gospod?
Oprosti, ali ti nisem rekel, da počakaš pri avtu?
Ocenil sem, da bi lahko pomagal gospe pri njenih paketih.
Definitiven ja?
Tako mislim.
Z enim manjšim...
- Dovolite? - Izvoli.
...popravkom.
Bikoborec. Drugo življenje. Ne sprašuj.
Petdeset, če ima dan.
Ampak, ali ne pravijo, da pedeset so nova štirideseta
in ali ni živ dokaz za to?
Mislim, poglejte si jo. Odlično ohranjena.
In razcep kot Hollandski predor.
- Boljše? - Precej.
Tako prav imaste, da verjamete Chanel-u. Par vroče-rožnatih visokih petk,
in ste pripravljena.
- Glej no, Mr. Popolna-Postrežba? - Se trudimo.
- Postaja malce razpizdljen, a ne? - Oh, bo že v redu. Mu dobro de.
- Je vaš mož precej strejši od vas? - Ni moj mož.
Nosi poročni prstan.
No, nikoli nisem rekla, da ni mož katere druge.
- Boš vzel stvari iz prtljažnika? - Zmenjeno.
Kul.
Gospa, če boste potrebovali moje usluge v bodočnosti.
Vesel Božič, gospod. Gospa.
No tako, moji prijatelji, to je prava ženska.
Pametna in seksi in...
Ste opazili malce flirta, ki se je petljal med nama, huh?
Ko pomislim,
če ženska kot je tale, takšnega kalibra
opazi dečka kot sem jaz,
potem, mogoče...
Mogoče se prodajam preveč na kratko.
ln kot blisk,
se mi pojavi moja Novo Letna odločitev.
Ciljaj višje.
#Katastrofalno. Obsojen.#
#Opustošen. Prevratno.#
Kupil sem mu beseda-dneva koledarček za Božič.
Velika napaka.
Sezona dopustov, najbolj delaven čas leta.
Trudim se voditi posel.
- Kje je problem, gospod Wing? - Tvoj brat po duši.
Dal je odpoved.
V pismu, ki mi ga je Marlon zapustil, me je imenoval za najboljšega prijatelja...
...vendar se je opravičil za jamščino pri najinem poslovnem načrtu.
Rekel je, da vse kar mu je sedaj pomembno, je osrečiti Lonette.
Odločila sta se, na konici trenutka,
da se preselita na podeželje,
in, da se lahko kadarkoli oglasim pri njiju.
Nekako je Lonette uspelo prepričati Marlon-a,
da bi bilo preboleče se posloviti osebno.
In, da bi zadevo še poslabšali,
se je to zgodilo ravno na drugo najsamotnejšo noč v letu:
Božični večer.
Noč, ki prinese vse tiste družinsko praznične občutke
brezupnosti, tesnobe, obupa.
Ne ravno ta pravi čas za letenje brez spremstva.
Zato sem jaz prepričanja, da se pari ne bi nikoli smeli raziti
med "praznikom hvaležnosti" in 2-drugim januarjem.
Vedno vzdržuj razmerje preko praznikov. Vedno.
Slaba stran so, seveda, darila.
Osebno, sem vedno sumil, da imajo vsi ostali
bolj srečnejši Božič od mene.
Pa ne, da sem jaz dejansko sploh imel kdaj Božič.
To je pa že druga Dickensova zgodba.
Taksi.
Oprostite.
Mi je žal, kolega, je proti-zakonito peljati več kot...
Zahvaljen bodi Gospod.
Božični čudež.
V redu, vskočite.
Hvala, da si nas rešil. Zadnjica mi je zmrznila.
Ne skrbet. Veš, je kar polno vzadaj.
- Zakaj ne bi... - Dobra ideja.
Zakaj pa ne bi?
Hej, pazite na šampanjc.
Vsi notri.
- Ne hodijo veliko ven. - Morate paziti, fantje.
Končali boste s kosom premoga med prihranki.
Ti si Anglež.
Jaz ljubim Angleščino.
- Kako ti je ime? - Alfie.
Bi želel zlorabiti malce substance, Alfie?
Ne, hvala. Poskušam nehati.
V redu. En poteg.
#Vesel Božični-čas#
Obstaja izraz, ki ga Yenkiji uporabljajo, "Plavaj s tokom."
Tako da, ja, dobil sem dozo prazničnega bluza.
Ampak, ko vas dekle takšnega "sapo-jemajočega" kalibra povabi na zabavo,
je čas, da se sprostite in prepustite.
Mogoče je pozna ura.
Mogoče je težki jajčni konjak.
Mogoče pa je preprosto bilo medsebojno skrajno poželenje,
da bi si ustvarila vesel majcen Božič.
Katerikoli razlog naj bi že bil, spajanje mi še nikoli ni šlo tako gladko,
in opazil sem, da sem rekel nekaj čisto izven karakterja:
Obnovil bom svoje stanovanje na zgornje zahodni strani mesta.
Ampak, recimo, lahko bi ti...
...vskočila v moje podnajemno stanovanjce, če želiš.
Da vidiva preko praznikov.
To zveni vabljivo.
In tako je prišlo do tega, da je po vseh teh letih,
mali Alfred končno dobil za Božiča tisto kar si je želel.
Dvanajsti dni Božiča so poleteli mimo
z nadrealistično hitrostjo.
Ja, je bila kar prijetna vožnja.
Paket je bil neustavljiv.
Zvezda-zabav z novo-šolskim znamenjem čutnosti.
Komu se ne bi utrgalo na način s katerim nam zavrti glave?
Plus, imava precej skupnega.
- Ona je ljubka... - Obožujem te. -...zabavna, originalna, razburljiva,
polna presenečenj.
Oh, in, ali sem omenil, da sijajno naredi posteljo.
Začel sem se spraševat,
ali bi lahko ta bila tista,...
...ki je končno pritegnila mojo pozornost?
Srečno Novo Leto!
V vsaki na propad obsojeni zvezi,
pride, čemur jaz rad rečem,
"UH-OH trenutek."
In ko se določen majcen nekaj zgodi,
veste, da ste pravkar priča začetku konca.
In naenkrat se ustavite in pomislite:
"UH-OH, ledena gora spredaj."
Pri Nikki, to je bil prvi od mnogih...
...UH-OH trenutkov.
Začelo se je z drobnimi prerekanji.
Nadaljevalo z naključnimi napadi otožnosti.
Večjimi vzponi in maničnimi padci.
Ta punca nikoli ne ve kdaj je tisti preveč.
In konstantno je prihajalo do brezciljnih, nepremišljenih vedenjskih predstav.
In hvala, ne. Ne, nimam zavarovanja.
Ampak kadarkoli začnem čutiti, da je majhen razlog za to, da nadaljujem,
me opomni, da imava skupno eno veliko stvar.
Če le nebi vztrajala pri kajenju pred,
po
in med.
Ob kateri uri boš doma, dragi?
Ste slišali tole?
"Ob kateri uri boš doma, dragi?"
To je nevarno blizu do "mož-žena" pogovora zame.
Ker bom naredila nekaj zelo posebnega za 'čerjo.
'čerjo?
Bom poklical kasneje.
Poslušaj, ali si prepričana, da ni ta barva malce preveč napeta?
- Jaz mislim, da si ti malce preveč napet. - Pazi,
ker imaš barvo po celih rokah.
Plus, oblečeno imaš mojo najljubšo srajco pri barvanju stanovanja, Nik. Ne...
Oprosti, srce.
Morem iti.
Ne, morem iti.
Stavim, da lahko naredim, da se ti bo izplačalo še malo ostati.
Prepričan sem, da lahko. Ampak, veš kaj? Imam tisti sestanek.
- Ali ne? - Ja.
Veš, da si v težavah takrat, ko te tak pogled ne drži pričvrstenega na tleh.
Ko sem bil deček v St. Alban-ovi osnovni šoli,
nas je šola odpeljala na ta kulturno-izobraževalni izlet,
opazovati umetnost na enega od...
Na enega od teh velikih, slavnih, Londonskih muzehjev.
Kakorkoli že, ko sem bil tam,
sem šel mimo kipa Grške boginje iz marmorja.
Afrodi... Afrodita, nekaj takega.
Krasna, je bila.
Popolna ženska forma.
Lepe poteze.
Okusno.
Stal sem v spoštovanju do nje.
Končno, učitelj nas vse pokliče in jaz grem mimo nje,
in med potjo opazim, na strani te Grške boginje,
vse te razpoke, odkruške, imperfekcije.
To je uničilo vse tisto, zame.
No, to je Nikki.
Krasna skulptura...
...poškodovana...
...tako, da tega ne boste opazili, dokler se ji ne približate.
Za sekundo sem tamle izgubil signal.
Ampak ne vem.
Je le to, da se mi trenutno veliko osebnih stvari dogaja.
Veste kaj mislim?
- Oh, vem. - Dobrodošli, gospod Alfie.
Lepo te je videti, Elvis. Poglej, upam, da te ne moti, če se sprehajam naprej.
- Uživajte v večeru, gospod. - Hvala.
Kot vidite, dečko se premika navzgor v svetu.
Je le to, da imam tega prijatelja, ki,
rečmo temu tako, je ostal dlje, kot je gostitelju ljubo.
Absolutno pravilno.
Dosti težje je zvleči jih ven, kot pa povleči jih noter. Všeč mi je.
Nikoli ne boste uganili h komu sem sedaj prišel.
Tudi jaz nebi verjel, par tednov nazaj.
Zakaj ne poskusiš biti odkrit,
in povedati tvojemu prijatelju, da je hotel pod novim vodstvom
in, da morajo izprazniti poslopje. Veš o čem govorim.
Ta kimono
naredi čudež iz tega globokega izreza.
- Velika beseda. - Velik izrez.
Zakaj si ne bi natočila pijače, nakar mi nadalje razložiš tvoje probleme.
Namesto, da bi jaz njo poslušal. To pa je sprememba.
Veš, za nekoga tako mladega, si strašno modra.
Skrivnostni oboževalec?
Eden od mnogih.
Ti ne bi nikoli pomislil prinesti punci rože, ali ne, Alfie?
Tako bi jih samo spodbudil.
Grem nama naredit pijačo.
Kaj je tvoj strup, ljubček?
Jaz bom za prst viskija, prosim. Midleton Rare, če ga imaš.
Rad dodam domiselno ime kakšne vrste tu pa tam,
tako ji pokažem, da ni ona edina, ki se spozna.
Zakaj si ne bi iz tega naredila pelinkovčev popoldne?
Brilijantno.
- Sanja se mi ne, o čem govori. - Si že pil pelinkovec?
Ne pred kratkim, ne. Spomni me, kaj je že to?
Zelena vila. Izbrana droga francoskih impresionistov.
In imam nekaj od tistih majcenih jajčk-zadev, ki so ti tako všeč.
Omenil sem, da so mi všeč, enkrat, sedaj pa,
jih dobim na srebrnem pladnju.
Popolno, huh?
Nekaj takega si planiram zaslužiti zase nekega dne.
Zmerna eleganca z majhnim dodatkom trenda.
Je redna "moda-nistka".
Tejle ni treba razlagati, katera verižica gre s katero obleko.
Poseduje svoje lastno kozmetično podjetje.
Verigo podjetji, pravzaprav.
Začela je z ličenjem obraza v razkošnem salonu.
Vzela je polno roko blata, dodala ji je malce papaje,
vrgla na trg, in bingo: Vse to.
Ta zadeva je tako zelo ilegalna.
Prešvercala sem je cel sveženj iz Prage
v flaškah Listerine.
Oh, pogledala sem tvoj plan za podjetje.
- In? - Dober vtis.
- Zgledaš presenečena. - Sploh ne.
Ker pod vso to drznostjo
bije srce moža, ki je precej bolj pameten kot misli, da je,
ampak niti približno tako domišljav, kot bi rad, da si to vsi mislijo.
Kaj midva...? Na čemu midva pravzaprav to bazirava?
Ta vpogled v mojo osebnost?
Da rabiš enega, da spoznaš drugega.
Kaj?
Sprašujem se, ali je kje vzunaj kakšen majhen pameten risar tatujev,
ki bi spremenil "Pablo" v "Alfie".
Na malega pametnega risarja tatujev.
Jezus.
Občutek vročine me je sprelete, ko sem ga zlil vase.
To je moje delo.
Saj veš kaj pravijo.
Kaj pravijo?
Pelinkovec razvaja srce.
Oh, imenitno.
Poglej tole.
Oglej si veličino te banje.
Imela je dva moža, oba sta se stegnila,
in imam občute, da je to bilo prizorišče zločina.
Dajmo, srce, greva se zmočiti.
Če bo tako nadaljevala,
bova posodobila tisti njen tatoo dosti prej kot si ona misli.
Se spomnite kako malo je Alfred končno dobil, kar si je želel za Božič?
Pazite kaj si boste zaželeli.
Še nekaj je.
Si dremala?
Ja.
Hotela sem te počakati.
- Tvoj sestanek je do poznega trajal, huh? - Zelo. Polomljen sem.
In moker.
Ampak...
...želim si, da bi se malce pogovorila, Nikki.
Ok.
Prav.
Zakaj se ne bi pogovorila ob polnočnem prigrizku.
Naredila sem govejo pečenko in Yorkshir-ski puding.
To ti je bilo najljubše, ko si bil mlad poba, je tako?
In oglej si stanovanje, če želiš.
- Tvoja mala deklica se je nadelala. - Sem opazil. Izgleda krasno.
Resnično hudo.
- Torej, Nik... - Alfie, jaz sem razmišljala.
Poglej te luštkane male krompirčke?
Ok. Vem, da sem bila zadnje čase prava nadloga.
Ne vem, mislim, da ima verjetno precej veze s tem, ker se počutim odstavljeno...
...in ne popolnoma zaupljivo.
Ljubi, da preidem na bistvo.
Popravila se bom.
Obljubim.
Moje zdravilo bom začela jemati religiozno redno od sedaj naprej.
In vse, vse bo postalo enostavno in živahno.
Se sliši dobro? Ljubi?
Torej pridi, pridi in se vsedi. Pojedina že čaka.
Sem že jedel, Nik.
Seveda.
Brez skrbi, bova imela za ostanke.
Lahko zmešam malce koruzno-govejega hašeja za malco.
Kaj je narobe, Alfie?
Nič. Jaz le...
Dosti imam v mislih in...
- ... se počutim malce... - Kaj?
Hladen? Oddaljen? Samoten? Kaj?
Oh, Nik, to je kompleten nateg.
Vse se je zgodilo tako hitro.
- Take stvari mi ne gredo najbolje od rok. - Kakšne stvari?
Jaz...
...ne vem kako bi ti povedal.
Seveda veš, Alfie.
Imaš kar nekaj izkušenj pri zapuščanju punc.
Ne skrbi.
Me že ni več.
Čudno.
Tudi takrat, ko veste, da se mora končat,...
...ko se končno zgodi...
...vas vedno nekaj neizbežnega uščipne:
Ali sem storil pravilno?
Moram vam priznati...
...družba mi manjka.
Nikki je bila zvezda zabave.
Ampak tako kot je moja grda stara teta Gladys rada govorila,
"Videz ni vse."
Mislil sem si, da je to kup neumnosti,
ampak zadnje čase razmišljam...
...mogoče pa je stara vešča le imela nekaj.
Julie?
Alfie, čau.
Kakšno presenečenje.
- Bog, nisem te videl od... - Ja.
Izgledaš... Izgledaš čudovito.
Hvala. Ti tudi. Ti izgledaš tudi dobro.
Se borim z prehladom.
- Ampak drugače si v redu? - V redu sem. Jaz sem vedno v redu.
Lepo te je videti.
Tebe tudi.
Hej, veš, jaz sem...
Žal mi je, za to kar se je pripetilo med nama.
In žal mi je za to, kako se je končalo. Ni bilo...
Ni bilo lepo.
Slabo sem se počutil, ker nisem mogel obiskati Maxa in ker nisem mogel obiskati tebe.
- To je že voda pod mostom. - V redu.
Veš...
...sprašujem se...
Mogoče bi midva...
Veš, da ne morem ničesar obljubiti.
Ampak, če ti hočeš, če ti je všeč,
mogoče pa bi se začela ponovno videvati.
Zame bi bilo v redu.
Bilo bi več kot v redu, bilo bi krasno.
- Alfie, jaz... - Ja?
To je Adam.
Hej, kako si?
- Hej, kako ti gre, Adam? - Kar v redu.
- Adam. - Ja.
Krasno je bilo naleteti nate.
- Izgledaš fantastično. - Hvala.
Koliko je ura? Moram iti.
Zamujam na sestanek. Lepo te je bilo spoznati, Adam.
Julie?
- Kako je z Maxom? - Oh, zelo dobro.
Ga boš pozdravila zame?
- Seveda. - Ali pa ne.
Bodi dobro.
Pozdravljeni.
Gospa Wing, je vse...?
Wing.
Zakaj jočeš?
Ne jočem. Pojdi ven.
- Si siguren? - Sem v redu. Pojdi ven, Alfie.
Žal mi je. Hotel sem le videti, če si lahko sposodim avto.
Zapustila me je.
Oprosti?
Cvetica me je zapustila.
Cvetica? Tako se imenuje tvoja žena, Cvetica?
Kaj sem naredil narobe, Alfie? Ljubil jo?
Poglej, kolega. Dajmo, lahko si jo priboriš nazaj.
Zasnubi jo. Pošlji ji rože in čokolade.
Napiši pesem.
- To narediš ti? - Torej, pravzaprav, ne, nikoli nisem tega storil,
ampak mogoče je pa to eden od načinov.
Kaj se rima z Cvetica?
Jaz bi poskusil "krasotica".
Ok.
Nikoli ne prenehaš presenečati.
Hej.
Tudi tebe je krasno videti, Lon.
Mogoče bi moral poklicati. Hej, Sam.
No, to bi lahko bil načrt.
Veš, žal mi je, je bilo le...
Luštno je.
Poglej, Lonette...
To je tako neprijetno, vem. Zato...
Ni ti treba šepetati. Marlona ni tukaj.
Resnično oba pogrešam.
In sem se spraševal, mogoče...
Mogoče bi lahko midva to pustila za sabo,
se pretvarjala kot, da se ni nikoli zgodilo, in potem premaknila naprej, razumeš?
Jaz bi le...
Veš, Alfie...
...to, da si se ustavil mimo ni bila tako dobra ideja.
Vidva nista imela otroka.
Imela sta otroka.
Ne, prvič si imel prav.
Pomisliti nazaj o tistem dnevu na kliniki, se spomnem,
poskusiti pogledati v Lonine oči, da bi videl, če sploh lahko poskušam razumeti
kaj prestaja, in kako ne bo pogledala nazaj.
In mislim, da sem vedel takrat.
Le priznati si nisem hotel.
Tako da, klasično,...
...nisem nič rekel.
Vedela sem, da je velika možnost, da je otrok
lahko Marlonov.
Vsaj upala sem.
To je precej...
...tudi zame, Lon.
Marlon je ostal.
Za zdaj.
Ali je karkoli kar lahko naredim?
Kaj birad naredil, Alfie?
Hej.
Veš, nikoli nisem...
- Nikoli nisem hotel... - Nikoli nisi hotel nikomur škodovati.
Ampak si, Alfie.
Čutil sem, da rabim prijatelja s katerim bi se pogovoril.
Problem je, da so mi kar naenkrat začeli primanjkovati.
In ne spomnem se, da sem bil v avtu. Bil sem... Bil sem... Ustavili so me.
In jočem.
- Jočeš za tamalim? - Ne vem natančno.
Mogoče za njim.
Zlasti, mislim, za sabo.
In Marlonom.
Nikoli me še ni nobeden pogledal na tak način.
In verjemi mi, nekajkrat so me že pogledali na način, ki ubija.
Stal je poleg Lonette. Jaz ne bi nikoli, nikdar...
Ne veš kaj boš naredil, dokler ne boš resnično ljubil nekoga.
No, in kaj zdaj?
Se boš ustrašil teh okoliščin?
Ne.
Naredil si edino možno stvar, ki si jo lahko. Obnašal si se kot gentleman.
Tega me še nobeden ni obtožil.
Ne se prenapihniti. Hkrati si se obnašal kot spletkarski,
zahrbten, tako-nizek-da-lahko- kači-pogledaš-v-rit kurbin sin.
Naslednjič, pomisli preden odpreš zadrgo.
Je v redu. Zajebal si.
Torej, kaj boš naredil?
Tekel do mosta?
Vprašanje je...
...kaj se bo zgodilo z preostankom tvojega življenja?
Lagal bi, če ne bi priznal, da so me dogodki zadnjih par tednov
kar malce knokautirali.
V redu, v redu, v redu.
Živio, kolega.
In kaj lahko storimo za vas ta večer?
- Koliko stane ena od tehle? - Pet-petdeset.
In moral jih boš takoj dati v vodo.
Prav, vzel bi.
Če še enkrat pomislim.
Pravzaprav, to je precej posebna zadeva.
- Kakšna priložnost je? - Povejte še enkrat?
- Snubitev? - Ne. Ne, ne.
Torej, želim podaljšati ponudbo, da bi še malce trajalo,
da bi nas dodatno pognalo, nekaj takšnega.
Razumem. Vprašanje obveze.
Povejte mi kakšna, ali kakšen, izgleda,
in bova poiskala primerno cvetje.
Torej, ona je...
Veste kaj, avanturističnega duha je.
- Frivole. - In zelo seksi.
Razmišljam o Dolce Vita.
Malce pogubna. Saj veste, predrzna?
Avalanche, z ščepcem
mio amore.
Ampak pod vsem tem, je le...
Je le nekako sladka.
Liz?
- Živio? - Jaz sem, moja ljubezen.
Hej, nisem pričakovala, da te bom videla nocoj. Mislila sem, da delaš.
Dobil sem preklic, tako, da sem si vzel prost večer.
Poslušaj, razmišljal sem, da bi zgodaj vstala, odšla iz mesta,
odšla na podeželje in vidla, če lahko ostaneva
- v tistem B in B-ju, o katerem nonstop govoriš. - Zelo rada bi, ampak ne morem.
Zjutraj imam zajtrk z investitorji.
- Kaj pa čez vikend? - Sijajno. Boljše.
V redu. Mislil sem, da bi lahko...
Oh, moj Bog.
Ne. Alfie.
- Oh, kakšna ljubka poteza. - Moja gospa.
Niso iz bilokaterega plastičnega vrčka. Nabral sem jih, vsak popek posebej.
- To tudi vidim. - In kot zgleda, imam malce žilice
za aranžiranje rož.
Vtis si naredil name.
- Govorim o tem, da me je kar odneslo. - Dobro. Misija končana.
Rad te presenetim.
In to ti je tudi uspelo.
V redu potem. Ti vstaneš zgodaj, tako, da grem.
- Se bova videla jutri zvečer? - Ja.
Že, ko omenjava, je nekaj stvari...
Pravzaprav, ena stvar, o kateri bi res rad govoril s tabo.
Katera, dragi?
Počakal bom na točen popoln trenutek, in to je vse kar ti povem.
Poklical te bom zjutraj.
In, Alfie, hvala za rože. Polepšale so mi večer.
Resno?
V tem primeru, mogoče pa ostanem.
Jaz ne...
Ne, to ni dobra ideja.
Moški je tam notri, a ne?
Bog...
Pojdi.
Ne počni tega.
Kaj ima?
- Boljši od mene? - Alfie, prosim.
Povej mi. Prosim?
Resno, rad bi vedel. Kaj ima? Povej mi.
Hočem vedeti kaj ima. Prosim povej mi.
Daj. Daj. Daj, samo povej mi.
Povej mi, daj no.
Kaj ima boljšega od mene?!
Je mlajši od tebe.
"Je mlajši od tebe."
Morem priznat, tega nisem pričakoval.
Ujela me je nepripravljenega, v redu.
Niste vedeli, zares, a ne?
Kakor ste ugotovili, do sedaj, sem kar izkušen v prikrivanju moji občutkov.
Veste, vsa stvar pri občutkih je, da imajo
ta tih način, ko se priplazijo nad tabo, ko jih najmanj pričakuješ.
Veste o čem govorim?
Ja.
Kot pri Liz.
Kdo bi si mislil, da mi bo od vseh žensk, ki sem jih spoznal...
...in spustil obrambo pred njim, ravno ona zadala končni udarec.
Ironično.
Beseda iz koledarja.
Dorie.
- Čau. - Živio, Alfie.
- Nisem te videl že stoletja. - Mogoče zato, ker si nehal klicati.
Vem. Stvari so postajale malce preveč...
Ne trudi se razlagati. Sem že preko potrebe po opravičilih.
V redu. Ne, veš kaj? Hočem ti razložiti.
Kaj? Da si se me naveličal?
Nekdo ljubkejši je prišel mimo? Ni mi treba tega slišati, Alfie.
- Poglej, Dorie... - Resnično.
Poglej, Dorie...
Kar se je zgodilo z mano je...
Ne vem, postal sem...
Ko postane preveč... ne preblizu ampak nekaj takega,
Začnem čutiti... Ne zadušen,
niti ujet, ampak nekaj takega.
In jaz... In...
Razumeš? Razumeš kaj hočem povedati?
Ali se ti zdi...? Se ti zdi to smiselno?
Mislim, da bi moralo tebi biti smiselno bolj kot meni v tem trenutku.
Ja, kar pošteno.
Moram iti. Čakal me bo.
Dorie.
Žal mi je.
Srečno, Alfie.
Vse sem opozoril od začetka.
Vedno dodam nekaj ob pogovorih,
"Opozoriti te moram,
na meni je vtisnjeno nevidno opozorilo.
Ne bom se zadolžil. Nikoli se ne bom poročil."
Navkljub najboljšim močem, pričenjam čutiti nekaj manjših razpok
v mojem "foteljnem" zaključku.
Veste, ko pogledam nazaj na moje majceno življenje,
in vse ženske, ki sem jih spoznal...
...ne morem si pomagati, da ne bi mislil o tem...
...kaj vse so storile zame...
...in kako malo sem jaz storil za njih.
Kako so skrbele zame, negovale me...
...in jaz sem jih poplačal tako, da jim nisem nikoli vrnil naklonjenosti.
Ja.
Vedno sem mislil, da imam, na koncu jaz najboljšo pogodbo.
Kaj sploh imam?
Resnično?
Nekaj denarja v žepu.
Nekaj lepih zvez. Razkošen avto na razpolago.
In sem samski.
Nepritrjen. Svoboden kot ptica.
Nisem odvisen od nobenega.
Nobeden ni odvisen od mene.
Moje življenje je samo moje.
Ampak nimam mirnih misli.
In če nimate tega, nimate ničesar.
Torej...
Torej, kakšen je odgovor? To je tisto, kar se kar naprej sprašujem.
V čem je pravzaprav bistvo?
Veste o čem govorim?
Prevedel: KHAN