Din nou doi șesari.
Nu pot să cred.
Haide. Mulțumesc frumos, încă un joc?
Haide, ce?
Vei câștiga mai curând sau mai târziu. Am fost puțin norocos, asta-i tot.
A trecut ceva vreme de când n-am mai văzut pe cineva, lucrând cu zaruri măsluite.
- Scuze, amice, te cunosc? - Priveam.
Ești destul de bun.
Am avut puțin noroc, asta-i tot.
Traducerea: Dorula/SubTeam © 2010 www.subtitrari-team.ro
Sezonul 2, Episodul 3
Tot ce spun e că vă știu toate șmecheriile, asta-i tot.
- Chiar așa? - Da, cu siguranță.
- Omul are viziunea unei hârtii de 20. - Vede lumina.
Profiturile mele vor crește când veți pleca de aici, prieteni.
Gândesc că mă înșelați de ani de zile.
- Eddie, cum poți spune asta? - Pentru că e adevărat.
Cel puțin ne dai băuturile?
Simt că parcă aștept de cel puțin 20 de minute.
Abia ați venit.
Mie mi s-au părut 20 de minute. Nu ți s-au părut tot 20 de minute, Mickey?
Mi s-au părut și mie tot 20 de minute.
- Poate că omul nu ne vrea banii. - Nu-i de mirare că îi scad profiturile.
Cu cât ziceai că au scăzut, Eddie? Cam cu 20%?
- Douăzeci la sută? E cam dur. - Știi ceva, pariez că-s 20.
- Douăzeci? - Da.
Așa de mult?
Dacă Eddie spune că e 20, atunci 20 trebuie să fie.
- Douăzeci de procente, cine s-ar fi gândit? - Da, bine...
atât, ar fi bine să vă obișnuiți cu asta.
- Cinci, zece... și cu zece... - Douăzeci.
- Mulțumesc frumos, Eddie. - Mulțumesc, scumpule.
- Edward. - Albert.
- Ei bine? - Începem.
Fă-ne o cafea, Eddie, trece-o pe răboj.
Nu mai dau pe datorie, numai bani gheață.
- Nu începe din nou. - În sfârșit a apărut secretul.
Albert spune că ținta e gata. Putem începe.
Grozav. Unde-i Danny?
Ai fost hoț de buzunare?
Nu, am fost cel mai bun hoț de buzunare din Londra.
Ai fost cel mai bun hoț de buzunare?
Îți spun, prietene, n-a fost nimeni ca mine înainte sau după.
- Erai așa de bun? - Am fost mai bun de-atât.
- Minunat. - Haide, atunci, să vedem, arată-mi.
- Vrei să-ți arăt? - Da.
O să-ți arăt.
- Mai întâi, stai puțin, ai timp? - Da.
De unde...Nu era...
Asta e bună, e bună. În regulă.
- Oricum, cine o să plătească nota? - Când ai...
Era în buzunarul meu. Stăteam pe el.
Nu-ți face griji, amice, o să dăm un cec. Ai un stilou?
Ascultă, trebuie să ai grijă de tine, în jocul ăsta,
pentru că nimeni n-o să facă nimic pentru tine
Nu trebuie să-mi spui.
Nu trebuie să-mi spui, am umblat pe aici ani de zile,
- înainte ca cineva să aibă încredere. - Da?
Vino aici.
Mi-a părut bine să te cunosc, ești tare, ne mai vedem.
Da, mă bucur că te-am cunoscut.
Ascultă, unde te duci?
- Mă duc să caut un taxi. - Da, o să vin cu tine.
- Da? - Da.
În regulă.
Ascultă, am putea face o echipă, eu și cu tine,
știi, dublăm șansele.
Nu, nu mai fac mici găinarii.
- De ce nu? - Am trecut mai departe, nu?
- Da? - Lucruri mai mari și mai bune.
Cum ar fi?
Anul trecut m-am alăturat unei echipe care se ocupă de escrocherii mari.
- Escrocherii mari? - Da.
- Asta înseamnă bani mulți, nu-i așa? - Se poate.
- Poți să mă bagi și pe mine? - Nu, îmi are rău, nu eu hotărăsc.
Deci, cineva îți dă un șut în fund
- și apoi închide ușa după tine. - Nu e așa, doar că...
- sunt echipa mea, asta-i tot. - Ești comisionar?
Nu, nu sunt. Sunt partener egal.
Partener egal, care nu poate spune nimic.
Taci.
Ascultă, las-o baltă, o să plec.
Data viitoare când vii în Neasden, dă-mi de știre.
- În regulă. Neasden? - Da.
- Asta-i vechea mea moșie. - Ei bine, acum e a mea.
Cafeneaua lui Evelyn mai e acolo?
Da, mi-am rupt un dinte săptămâna trecută într-un burger de-al ei.
Dar barul Blue Boy?
Da, e tot o bombă. Haide, te cinstesc cu un pahar.
Nu, stai. Hai să mai bem ceva.
- Încă niciun semn de la Danny? - Nu răspunde la telefon.
Va veni. E vremea să începem.
Anthony Mgube, născut în Nigeria, rezident în Elveția.
Nu-i un om drăguț, indiferent de criteriul ales.
În armată avea reputația de a tortura prizonierii.
A părăsit armata și s-a alăturat guvernului
apoi a zburat în Elveția,
urmat de zvonuri de delapidare și fraudă.
Vinde arme grupurilor de miliții și mercenari din Africa de Est.
Are două pasiuni în viață,
caii săi de curse din Newmarket,
și colecția sa de bancnote vechi.
În regulă. Cum mai merge?
Ascultați, vreau să-l cunoașteți cu toții pe noul meu prieten, Trevor...
- Speed. - Speed. Ei sunt Acie, Stash,
- Albert, ăsta-i drăguțul Albert. - În regulă.
Nu, este drăguțul Albert.
E o legendă, notează-ți. Acesta e marele Mickey Bricks,
un escroc extraordinar, dintre cei mai buni...
- Nu face asta, Mickey. - Se poate să vorbim, Danny, te rog?
În regulă, mă întorc imediat, Trev. O să mă întorc, Trev...
Ce dracu crezi că faci?
E Trevor, nu-i așa? Trevor Speed, e unul de-ai noștri.
Ești beat.
- Am băut vreo două pahare, da. - Ce i-ai spus?
E în regulă, ascultă, e trișor,
l-am prins cu zaruri măsluite.
Nu aduci oameni aici.
Dacă-i vreo problemă...
N-avem nicio problemă, amice, nicio problemă, bine?
Ba da, avem o problemă.
De ce nu ne luminezi, Mickey?
Luminează-ne, vrei? El nu e vreo păpușă pe care am găsit-o pe stradă.
- Îți spun, e unul de-ai noștri. - Mă cam îndoiesc de asta.
Mickey, mă faci să pic foarte prost aici. În regulă, eu l-am invitat.
Te rog, nu mă face să pic rău,
pentru că atunci mă voi simți rău. În regulă, garantez pentru el. Bine?
- Nu știm nimic despre el. - Păi, eu știu, în regulă.
Și chiar tu ai spus că avem nevoie de cineva pentru treaba cu Gooby Dooby.
- Mgube. - Și asta. Uite, garantez pentru el.
Asta e, te rog, o dată în viața ta,
ai încredere în mine.
Nu, Danny.
E capul nostru la mijloc, și mie, îmi place să-i știu pe oamenii cu care lucrez.
O să facem asta altă dată.
- Îmi pare rău, omule. - Ce am făcut?
Poți să-mi explici logica, am depășit limita, cu 4 lire,
și mă taxezi cu 85 de lire ca să-mi spui asta?
Acum am depășit limita cu 89 de lire.
Mulțumesc. La revedere.
- Probleme? - Da, tipul e un dobitoc.
- E o precondiție în meseria sa. - Haide, nu te mânia.
Nu, Mickey, vreau să te duci și să-l bați în locul meu.
- Ți-a sărit țandăra? - Da.
Știi, începe să mă enerveze.
Se pare că profiturile i-au scăzut de când ne-am întors.
Totul are legătură cu banii în zilele astea.
Bun venit.
Nu vorbiți de Mgube. O să vorbim mai târziu.
Eddie, acesta e Trevor.
Scuze.
Scuze, o vorbă, bine?
- Principiu. - Principiu?
- Da, principiu, bine. - Continuă.
- Sunt partener egal. - Da.
- Am dreptul să vorbesc. - Absolut.
- Sunt o voce egală. - La fel ca toată lumea.
Bine, voi prieteni vă cunoșteați cu toții înainte să vin eu, bine?
Pentru mine, e ca și cum sunt afară și privesc înăuntru.
- Danny. - Da, sunt ca...
un copil cu nasul lipit de fereastră.
Deci e vorba de principii, da?
Asta e, Ash, principii, da.
Am spus că garantez pentru el, nu-i așa? Adică, cuvântul meu cred că...
ar trebui să fie o garanție. Și dacă nu-i, atunci...
Ceea ce vreau să spun e că dacă nu e, atunci va trebui să plec.
Poftim, am spus-o. acum
Adică, câteodată un tip, trebuie să lupte
pentru ceea ce luptă.
Are un punct de vedere. Încrederea are de parcurs drum lung.
Da, dar nu-l cunoaștem.
Păi, nu l-am cunoscut nici pe Danny când l-am luat cu noi.
Bine.
Danny.
Bine, o să-i dăm o șansă în operațiunea asta.
Prima dată când o da în bară, pleacă.
Bravo, mulțumesc, nu veți regreta.
Nu am vrut să spun ce am spus și scuze că v-am râgâit în față.
Vă iubesc pe toți.
- Cum ajungem la acest, Mgube? - Prin hobyul său.
Are o colecție renumită de bancnote rare.
Da, se pare că valorează câteva lire.
Ultima dată a fost estimată la 60 de milioane de dolari.
- Câte zerouri înseamnă asta? - Multe.
Cum ajungem la el?
E disperat să-și adauge o nouă bancnotă la colecția sa.
Yankei Green, cunoscută pentru că...
E verde?
Extrem de verde, da. A fost un nou proces de colorare care n-a prins.
Dar însăși chestia asta, se adăugă la valoarea ei.
E o bancnotă de 1.000 de dolari produsă în 1866.
Capul este al generalului George Gordon Mead,
comandant al forțelor unioniste în bătălia de la Gettysburg.
Cât valorează deci, așa ceva?
Se știe doar de existența a două bancnote.
Una e deținută de Banca Confederală din Chicago,
și au plătit pentru ea, 200.000 de dolari acum nouă ani.
Bănuiesc că Mgube s-a oferit s-o cumpere și a fost refuzat?
Da, de mai multe ori.
Atunci, unde intervenim noi?
La a doua bancnotă.
Numai câțiva oameni știu unde-i depozitată.
Din fericire, sunt unul dintre ei.
Președintele companiei care a asigurat-o mi-e prieten.
Toată lumea ți-e prietenă, Albie.
Proprietarul bancnotei este Anne Foster.
Face parte din colecția răposatului ei soț.
Dar Mgube, nu știe nimic despre ea?
Știe că a doua bancnotă aparține unui colecționar privat,
doar că n-a reușit să dea de urma lui.
Chiar dacă ar fi făcut-o, ea a spus clar că nu o va vinde niciodată.
Bine, deci avem un milionar care vrea ceva și noi știm unde este.
- Ce urmează? - Nu putem s-o furăm?
Putem falsifica bancnota?
Posibil. Dar există șansa ca Mgube să știe seria.
Va trebui s-o vedem pe cea adevărată.
- Ceea ce înseamnă? - Să ne apropiem destul de original.
Dna Foster?
Nu, nu e nimic serios, dna Foster, doar ne înnoim aprecierea valorilor
unora din cele mai valoroase obiecte pe care le asigurăm.
- Sunt la zi cu ratele, știți. - Nu.
Nu, e mai mult vorba de a ne asigura
că unele dintre obiecte sunt în aceeași stare
ca atunci când s-a făcut asigurarea.
Am 83 de ani, știți.
Nu cred. Nu arătați mai mult de 75.
mai vrei o felie de chec?
Poate mai târziu. Oricum, să trecem mai departe.
Bine, bijuteriile, astea ar trebui să fie în regulă.
- Văd aici că aveți niște bancnote. - Ale răposatului meu soț.
Bun, bine.
Mereu e pericolul de degradare, cu astea.
Sunt într-o cutie etanșă.
Vă supărați dacă aruncăm o privire?
Mai sunt câteva lucruri de care avem nevoie pentru escrocheria Mgube.
Se pare că am rămas fără capital.
Și apoi m-am gândit,
pe cine cunosc care ne-ar putea rezolva o problemă ca asta?
- Ce ne trebuie? - Am o listă.
La naiba, nu vrei prea multe, nu-i așa?
- Lasă pe mine. - Bine.
A fost totul în regulă cu șederea dvs, dle?
Dacă vreți să semnați jos.
Mulțumesc.
Lexington.
Sunt de la autoritatea cardurilor de credit.
Am înțeles că aveți o problemă de autorizare.
- Aici pare totul în regulă. - Tocmai mi-a apărut pe ecran.
- Nu știu ce este. - Îți spun eu ce se întâmplă.
- Tocmai ați făcut o tranzacție. - Da, cu card de credit.
Ați făcut? Da, bine, se poate să nu fi trecut de verificare.
Vrei să-mi dai numărul cardului ca să pot verifica?
Sigur, numărul este 4628...
Da, aș vrea să procur un card de credit, vă rog.
Bine.
Penseta.
Da.
E ceva în neregulă?
Probabil că nu...
Cred că va trebui să facem câteva fotografii,
ca să ne înnoim fișierele, dacă sunteți de acord?
Faceți ce credeți că-i mai bine.
Yankee Green.
- Poți s-o faci? - Cu hârtia s-ar putea să fie dificil.
- Ce zici de pecete? - Nu, pot face asta.
- Cine o va verifica? - Un colecționar.
- Teste de laborator? - Nu, să sperăm că nu.
- Se poate face? - Totul se poate face, dle Stone.
- Pentru un anumit preț. - Corect.
Jumătate acum, jumătate când e gata.
Dar am plătit banii în cont acum,
nu ați putea să renunțați la penalizări?
Un motiv? Ce ziceți de servirea clienților?
Sau direct, nenorocita de curtoazie de modă veche?
Nu vă înjur, încerc doar să arăt
că ești un omuleț arogant cu creierul cât un bob de mazăre.
Alo? Alo?
- A închis. - Nu-mi dau seama de ce.
Bine, asta înseamnă război.
E vorba de 85 de lire, draga mea. Un război nu-i prea mult?
E vorba de principii.
Iar principii. Se pare că-i cuvântul momentului.
- Ia-ți haina, Albie. - De ce?
Pentru că o să punem mâna pe el.
- Pe el? - Pe Hopkins.
Da, mă cunoaște, dar poți fi arma mea secretă. Haide.
Uitați, e așa cum pare, dna Reeves, avem un sistem foarte simplu aici.
Lăsați-mă să descâlcesc pentru dvs.
Dacă aveți bani în cont, îi puteți scoate.
- Dar nu aveți. - Haideți, copii.
Dl Hopkins? Harrison Wyngate.
- Vă rog. - Mulțumesc.
- Permiteți. - Bine.
Bine, următorul pas, Mgube.
Avem un contact în compania de limuzine pe care o folosește,
așa că știm că va face o vizită după amiază, vânzătorilor de bancnote din Strand.
- Putem face asta, nu-i așa, Trev? - Da.
S-a descurcat bine azi, Mick, cu bătrâna.
- Ai lucrat vreodată la o farsă elaborată? - Am citit despre ele.
Bine, eu am să joc rolul, el mă va susține.
Aș prefera să-l iei pe Ash.
În regulă, Mick, tu ești șeful, tu hotărăști, dar...
adică, n-aș fi aici, nu-i așa, dacă nu mă învăța cineva.
Nu stricați asta.
Nu, n-o vom strica.
Să aranjăm un transfer, nu-i problemă. Aveți un cont aici?
Nu, nu încă, dar dra de afară mi-a dat formularele de completat.
Odată ce cerea dvs vă fi procesată, vă putem da un număr de cont,
ca să puteți face tranzacția.
Știți câți bani se vor transfera?
Da, 3 milioane.
- Pardon? - E prima rata.
- Prima? - Da, compania pe care o reprezint
a achiziționat ceva pământ în apropiere pentru a construi.
Așa că avem nevoie de un cont, să plătim personalul constructor, chestii din astea.
Bănuiesc că o filială de mărimea asta se poate descurca cu asemenea sumă?
Bineînțeles.
Mereu am crezut că să ai o relație puternică
cu sucursala cu care ai de-a face, face viața mult mai ușoară.
Birourile centrale pot fi atât de plictisitoare.
Într-adevăr.
Va fi o lovitură pentru dvs, bănuiesc.
Sunt sigur că superiorii dvs vor fi impresionați.
Cu siguranță, dle Wyngate,
banca și cu mine, vom fi complet la dispoziția dvs.
Drăguț, minunat.
Acum că l-am prins, ce facem cu el?
O să mă gândesc la ceva.
Sunt sigur că te vei gândi, draga mea, sunt sigur.
- Verificăm toți vânzătorii de bancnote. - Vamă și Fiscul?
Da, n-are absolut nimic de-a face cu afacerea dvs.
V-am verificat conturile. Totul pare a fi bine.
Ca să știți, vom fi aici ca parte a supravegherii noastre.
Supraveghere?
Da, este o bandă ce spala bani și îi scoate din țară,
investind în monede rare și bancnote.
Deci, ce vreți să fac?
Nimic.
Doar să vă prefaceți că nu suntem aici și dacă cineva întreabă,
suntem doar membri ai personalului.
Dar nu-i posibil să am străini hoinărind prin magazin.
Dacă decideți să nu ne ajutați în investigația noastră,
atunci va trebui să ne întrebăm, de ce?
Nu, bineînțeles, vă rog. Voi ajuta cum pot.
Asta e super, într-adevăr super, mulțumim.
Poate că puteți aștepta în biroul din spate?
N-ar trebui să dureze mai mult de vreo două ore.
- Alo. - Danny.
Mașina lui Mgube tocmai trage în față.
Bine.
Dle Harris, mulțumesc că m-ați sunat, dle.
Da, am localizat bancnotele de care ați întrebat,
și o să vă trimit un fax după amiază.
E plăcerea mea, dle. Nu-i o problemă, dle.
Yankee Green?
Am localizat-o.
Nu am reușit totuși să ajung încă la proprietar.
Absolut, dle. O să vă anunț, imediat ce știu.
La revedere, dle.
Scuzați-mă, v-a auzit menționând Yankee Green?
- Domnule? - Ai vorbit despre ea la telefon.
Îmi pare rău, dle. Nu pot discuta ordinele altor clienți.
Știi cine sunt?
Sunt aici să achiziționez un număr mare de bancnote.
Poate ați vrea să vă uitați puțin, pe catalogul nostru.
Nu. Aș vrea să mi-l aduci la mine în apartament,
personal, într-o oră.
Nu-s chiar sigur că pot face asta.
Înțeleg că iei comision din vânzare?
Da, așa e.
Intenționez să cheltui multe mii.
Adu catalogul într-o oră. Te rog nu întârzia.
Unde ai fost?
- Mickey mi-a dat o listă de cumpărături. - Ai găsit ce-ți trebuia?
- Da, e totul aranjat. - Bun, am altă treabă pentru tine.
La naiba, niciodată n-am fost așa de popular.
E mai mult un favor personal.
Zi-i, atunci.
Stacie și cu mine am vrea să transformi astea în planuri adevărate de clădiri.
Pentru ce?
Oricât aș vrea să-ți spun, astea valorează mai mult decât viața mea, băiete.
Bine, știi ce faci, da?
Tăcerea e de aur. Te voi stârni la nevoie.
Îndreaptă cocoașa când treci de ușă.
Asta e, succes.
În regulă? Ce mai faci?
Dl Mgube este? Ne-a cerut să trecem pe aici.
- Ce se întâmplă? Același tip, nu-i așa? - Ce?
Nu știu cine...
Nu.
Oferă-i bani atâta timp cât e de acord să semneze până mâine.
Dacă asta nu merge,
spune-i că mă voi ocupa de soția sa și de copii.
Bun.
Alo
V-am adus catalogul, dle. Acesta e asistentul meu, James.
Nu mă interesează catalogul tău, tinere.
Vreau să vorbim despre Yankee Green.
V-am explicat, dle...
Voi acoperi indiferent cât este dispus să plătească celălalt client.
Da,, dle...
Și 20.000 de lire pentru voi.
Nu cred că ar trebui să avem această conversație, dle.
Pentru fiecare.
Îmi pare foarte rău.
Ați spus 20.000 de lire pentru fiecare?
În sfârșit.
Sunt gentlemani în această țară cu care pot face afaceri.
Bine.
Deci, care-i oferta celuilalt client?
500.000 de lire.
Bine, adu-mi bancnotă.
Dacă e originală, o să-ți plătesc cash.
- Asta e... - Stai. Cred că glumești.
Nu-mi vine să cred.
Poate ar fi trebuit să mai ridicăm. A spus "da" prea ușor.
Știi câți bani sunt?
Da, știu, băiete. Haide, trebuie să ne întoarcem, să mergem.
Pe aici.
Unde v-ați furișat voi doi mai devreme?
Albie a fost să-l vadă pe Hopkins la bancă.
- Ca să facă ce? - Dacă ne poate fura 85 de lire...
cât ia de la oamenii care nu-și permit?
Asta-i extorcare.
Poate, dar...
să-l trimiți pe Albie nu e ca și cum ai folosi un ciocan ca să spargi o alună?
Trebuie să i se dea o lecție.
Bine, sunt sigur că trebuie.
Iată-i.
- Ei bine? - Sunt tare sau nu?
Da!
Prețul?
Sunteți gata pentru asta?
- Spune-le. - Se poate?
Să ne spună naibii cineva.
Jumătate de milion.
Nu.
Deci, ce urmează?
Am vorbit cu Ray cam acum o oră, bancnota e gata.
Puteți s-o luați dimineață de la barul lui Eddie.
Grozav.
Amice, Stacie asta e tare. E pregătită pentru așa ceva, sau ce?
Nici măcar să nu te gândești, Trevor.
- De ce nu? - De ce nu?
Pentru că te va mânca la micul dejun...
va scuipa oasele, va fi multă mizerie.
- Ai încercat și tu, nu-i așa? - Poți spune asta.
Și?
Și am încasat mai multe palme decât gleznele unui dansator la Morris.
- Poate că nu ești genul ei. - Ce, și tu ești?
Poate.
Poliția.
- Foarte amuzant. - În regulă, Ash spune că ai terminat.
O înflăcărată...
lucrare...
- de artă. - Încântat să aud.
- Arăta într-adevăr veche, nu-i așa? - Da, cred că asta-i ideea.
- Ei bine? - Bine. Frumos, Ray.
Nu-i cheltui pe toți odată.
- Arată bine. - Geniu.
- Crezi că va continua? - E o singură cale de a afla.
Mulțumesc, dle. Mulțumesc dle Mgube. La revedere.
Bine, i-am spus că l-am localizat pe vânzător.
Bine, am fixat prețul. O să iau bancnota diseară.
Zboară în Elveția mâine. Totul e perfect.
Bine, atunci totul e hotărât.
- Ce crezi? - E diavolesc.
Disproporționat față de cele 85 de lire...
pe care el și banca lui idioată ni i-a furat?
- Da. - Bine.
Asta-i zona principală de magazine, complex cu cinema, teatrul.
E imens. Planul a fost aprobat?
Ne gândim la 6.000 de slujbe.
Consiliul ne-a dat practic mâna liberă.
- Pariez că da. - Construcțiile încep în șase săptămâni.
- Ce e zona hașurată de aici? - Parcarea.
Va costa mai mult decât Portway Estate.
Și asta e singura zonă ce n-a fost achiziționata.
Mică dar crucială. Ne va da cel mai bun acces în parcare.
- Cui îi aparține? - N-am idee.
Din fericire, nu-i problema noastră. Am scos parcarea în franchiza.
Dar indiferent cine o deține, li se vor oferi o mulțime de bani.
Cu mine vorbești?
Neil Marchand, Vamă și Fisc.
Neil Marchand.
Neil Marchand, Vamă și Fisc.
Da, facem puțină supraveghere.
Jumătate de milion.
Alo? Da, este.
Adică, tot ce spun e că nu mi-ai dat o șansă corectă.
Sunt numai trucuri și lucruri pe care nu le pot rezolva.
Deci, simți că șansele s-au pus împotriva ta?
Exact, uite, nu mă deranjează să mă bag, dar îl aveți pe Danny
cu chestia lui cu găsește dama, niciodată nu pot s-o ghicesc.
Apoi îl ai pe Ash cu moneda sa cu două pajuri.
Da, două pajuri, pentru că majoritatea oamenilor le numesc capete.
Despre asta vorbesc, despre toate șmecheriile.
Așa că, de acum înainte, plătiți pentru băuturi că oamenii normali,
sau cel puțin îmi dați o șansă corectă.
- Șansă corectă? - Da.
Nu că ați fi mai deștepți ca mine, doar că voi trișați.
Bine, în regulă, șansă corectă.
Bine.
Uite 50 de lire.
Acum iei 50 de lire din casă.
E în regulă, a mea e pe bar. Fără înșelăciuni.
- Cât e acolo? - 100 de lire.
Bine. Acum pariem amândoi pentru ei, și cel mai mare pariu îi ia.
- Pariem amândoi? - Ai înțeles.
- Cine pariază mai mult îi ia? - Toată sută de lire. E destul de corect?
Bine, tu primul.
Bine.
- 50 de lire - 60 de lire.
Bine, ai câștigat. Dă-mi 60 de lire și cele 100 sunt ale tale.
- Am câștigat, da? - Absolut.
O să ne bagi după gratii.
Nu mă pot stăpâni.
- În regulă gașcă? - Ai întârziat.
Scuze șefule, am avut o mică afacere de care să mă ocup. Suntem gata?
Da. Uite bancnota.
Ray spune că rezistă la o verificare vizuală dar nu dacă e testată cu chimicale.
Așa că la primul semn de test, te plângi de deteriorarea bancnotei,
- și pleci dracului de acolo. - S-a făcut.
Trebuie făcută în seara asta. Mgube zboară în Elveția înapoi, mâine după amiază.
Bine. Urați-ne noroc.
Dacă ești destul de bun, nu o să ai nevoie.
Stai puțin, dacă ți-am dat 60 de lire și tu ai pus doar 50 de lire,
trebuie să am cu zece mai puțin.
E în regulă, o să dau cu banul pentru ei.
Bine, același lucru, da.
- O să vorbesc eu, da? - Da.
Așa cum a spus Mickey, dacă scoate vreo trusă de testat,
- ne scuzăm și plecăm. - Bine.
Cel mai important lucru, e să arătăm puțin stânjeniți,
ca și cum n-ar trebui să fim acolo.
Știe că ceea ce facem ne poate costa slujbele.
Să-l facem să creadă că el conduce totul.
- Bine. - Ești gata?
Care-i problema?
- Nu. A dispărut. - Cum adică, a dispărut?
Trebuie s-o fi lăsat la bar.
Nu, nu ai lăsat-o la bar, ai pus-o în buzunar.
- Trebuie s-o fi scăpat. - Nu, n-ai scăpat-o, caută.
Nu-mi vine să cred, am pus-o în buzunar.
Nu te cred.
În regulă, nu te panica.
Concentrează-te, să refacem drumul.
- Să căutăm. - Nu-mi vine să cred.
Caută și nu te mai văicări naibii.
Stați puțin. Ce?
- Am pus-o în buzunar, jur. - A pierdut-o, nu-i așa?
A pierdut-o undeva pe drumul de aici până la apartament.
Am refăcut drumul, dar cineva a luat-o.
Dintre toți prosti... Danny, ai spus că garantezi pentru el.
Da, în regulă, Mickey, se poate întâmpla oricui.
Numai că nu se întâmplă, da? I s-a întâmplat lui.
Putem să punem să mai facă alta?
Nu, nu la timp. Mgube zboară mâine înapoi.
- Deci suntem terminați? - Da, mi-e teamă că da.
Ai idee câți bani ne-ai costat?
În regulă. Și eu am pierdut, știi.
N-ai pus niciun ban la înscenarea asta.
Aveam jumătate de milion de lire stând acolo, așteptând să fie luat.
- Scoate-l de aici. - Așteaptă.
Ascultă, poate ar fi mai bine să pleci.
- Asta nu-i numai vina mea. - Am spus, "scoate-l de aici."
- Du-te. - Haide.
- Pleacă. - Afară, ieși afară.
În regulă. Plec.
Ieși afară.
Rataților.
Bine, puneți cărțile pe masă puțin. Piciorul meu.
Nu joci cărți cu băieții?
Nu, Albert trișează.
- Da, așa e. - E amuzant, nu-i așa? Cu bătrânul Trevor.
- Ce vrei să spui? - Nu cu mult timp în urmă,
- nu eram prea diferit față de el. - Nu fi ridicol.
- Nu semeni cu el. - Nu, artist al găinăriilor,
- zgâriind viața. - În niciun caz, Danny. El e slab.
Totul are legătură cu banii.
Așa că pierde frumusețea jocului.
Frumusețea?
Știi, tu ești frumoasă.
Mulțumesc.
- Pot să te întreb ceva? - Cred că da.
Mă tot bați pe spate, da.
Este din cauza... nu, ascultă, e pentru că...
e pentru că lucrăm împreună,
- sau e pentru că nu mă placi? - Tu ce crezi?
Credeam că era din cauză că lucrăm împreună și apoi m-am gândit...
că poate...
nu-s genul tău.
Și care crezi atunci că e genul meu?
Nu știu.
Cineva mai mult ca Mickey.
Că Mickey, sau chiar Mickey?
De ce nu-mi spui tu?
- Vă iubesc pe amândoi. - Ne iubești pe amândoi?
Da, dar iubindu-ne pe amândoi...
e doar un lucru de-al fetelor, nu-i așa?
Când nu vrei să te culci cu cineva,
dar nu vrei să le rănești sentimentele,
așa că pretinzi că sunteți prieteni și nu vrei să strici asta.
Numai ca să fie clar în treaba asta,
o călăreala iese absolut din discuție?
- Nu te superi că te întreb, totuși? - Nu, sunt flatată, Danny.
Mulțumesc pentru mica noastră conversație și...
fără supărare.
Nu se supără nimeni.
Nu, ascultați, târgul continuă, numai că el și-a pierdut curajul, asta-i tot.
- Cu siguranță ai bancnotă? - Da.
Când pot s-o am?
Pot să vă aduc bancnotă mâine la 10:00.
- La 10:00 e bine. - Și o să aveți banii pregătiți?
Nu-ți face griji, tinere.
- Atunci, mâine la 10:00. - Bine.
La revedere.
Muppets.
- Dna Foster? - Da.
Pot intra?
Treaba e, dna Foster,
când am studiat pozele, am descoperit
- că bancnota a fost deteriorată. - Deteriorată?
Mi-e teamă că ireversibil. De aceea am decis să plătim.
Nu înțeleg. Poate c-ar trebui să telefonez fiului meu.
Nu, nu e nevoie de asta.
Nu-s aici decât să vă dau niște bani.
- Pentru ce? - Pentru bancnotă deteriorată.
Îmi pare rău, mi-e teamă că tot nu înțeleg.
Ascultați,
vă amintiți când am venit să facem poze bancnotei?
Bancnota a fost deteriorată, draga mea.
Compania s-a gândit că s-ar putea ca totul să vi se pară confuz.
150.000 de lire, cash.
E un fel de despăgubire ca să vă facă să vă simțiți puțin mai bine.
Trebuie doar să semnați asta.
- Am nevoie de ochelari. - Nu, e în regulă, e doar o semnătură.
Chiar acolo.
Bineînțeles, va trebui să iau bancnota cu mine.
Trebuie să-l sun pe Peter.
Nu înțeleg când e vorba de bănci, bani și asigurări.
Aș vrea să vorbesc cu fiul meu.
Nu-s sigură că am înțeles ce ai vrut să spui.
Deja mi-ați vândut-o mie, nu-i așa?
Nu vă amintiți? Totul e legal, banii sunt acolo.
Nu vând nimic.
La naiba, începi să uiți, nu-i așa, scumpo?
Cunosc drumul.
Te rog, nu cred că vreau să fac asta.
Dl Mgube mă așteaptă.
Dle Mgube.
- O ai? - Da.
Aveți banii?
500.000 de lire, cum ne-am înțeles.
- Și cele 40.000 de lire în plus? - Colegul tău nu mai e cu tine.
Ceea ce înseamnă că-i iau partea.
Bancnotă.
Plătește-l pe om.
A fost o adevărată plăcere să fac afaceri cu dvs, domnilor.
- Se întâmplă ceva. - Cred...
cam acum.
- Vă pot ajuta? - Sunt aici s-o văd pe dna Foster.
- Pe cine? - Pe dna Foster, locuiește aici.
- Ba nu, nu locuiește. - Cine dracu ești?
Locuiesc aici, asta-i casa mea.
- Ce? - Tocmai ne-am întors din concediu.
- Cum e Betty? - Sau ar trebui să-ți spunem dna Foster?
150.000 de lire.
- Glumești. - În niciun caz.
Ne gândeam la 20.000, 25.000 cel mult.
Se pare că micul rahat s-a ținut tare.
Atât am crezut că a ascuns în rulotă, dar...
Se pare că a dat peste un mic chilipir.
Alo?
Da, este.
Directorul nostru de bancă favorit,
trebuie să-i fi cumpărat rulotă fără valoare
și pământul și mai puțin valoros cu...
150.000 de lire, cash.
Da, încerc să aflu cine a câștigat franchiza pentru parcare,
pentru noile construcții din Portway Estate?
Cum adică, "ce construcții"?
Lasă-mă să vorbesc cu cel de la planuri.
Iată bancnota.
Cel mai important lucru, e să părem puțin stânjeniți,
ca și cum n-ar trebui să fim acolo.
Știe că ce facem ne-ar putea costa slujbele.
Să-l facem să creadă că el conduce totul.
- Bine. - Ești gata?
Care-i problema?
- Nu. A dispărut. - Cum adică a dispărut?
Da, în regulă. Scuze.
Nu-mi vine să cred că ați început fără mine.
Da, pot închiria o limuzină?
Pe numele Mgube.
E tradițional.
Da, e nigerian...
știți, da.
12 cămăși albe, 16 lanțuri și 12 cravate asortate.
Perks.
Albă sau albă? Ce crezi?
- Păi, cred... - Da, și eu am crezut albă.
- Albă? - Da.
500.000 de lire cum ne-am înțeles.
Ai auzit de mică contribuție a lui Stacie?
Da.
Sclipitor, chiar dacă trebuie să mi-o spun mie.
- Unde vrei să stau, Mickey? - Afară în față.
Aș vrea să-i pot vedea fața.
- Vă pot ajuta, dle? - Ce se întâmplă?
- A fost închis. - De ce?
Nu știu.
CID tocmai a scos o bandă de aici. Cred că erau niște escroci.
- Aveți vreo treabă pe aici, dle? - Nu.
Circulați, atunci.
- Eddie, pari confuz. - Tu n-ai fi?
Da, bine, lasă-mă să-ți explic.
Nu! Nu-mi spune, pentru că nici nu vreau să știu.
Mă întreb unde o să doarmă la noapte micuță nevăstuică.
Da, cel puțin l-am lăsat să-și păstreze rulotă.
Da, așa-i. Ar fi trebuit să i-o luăm și pe aia.
- Și-a făcut-o cu mâna lui. - Făcându-i de râs pe niște escroci onești.
Unde l-ați găsit pe micul nemernic?
De fapt, el ne-a găsit pe noi.
Nu înțeleg.
Cred că a jecmănit bătrânele toată viața lui.
DOUĂ SĂPTĂMÂNI MAI DEVREME
- Bună dimineața, draga mea. Dl Rice? - E soțul meu.
Este acasă? Am un colet pentru el.
- A murit. - Îmi pare rău.
- Pot să-l iau eu. - Este cu ramburs și e vorba de 85 de lire.
Dar ce este?
Cred că ce am aici a fost probabil ultimul lucru
pe care soțul dvs l-a comandat înainte de a muri.
Ascultați, nu vă faceți griji, o să-l iau înapoi.
- Nu, așteaptă, O să-mi iau poșeta. - Bine.
Dar apoi a făcut o foarte mare greșeală.
Și-a ales bătrâna greșit.
Bunico!
Bună, scumpo.
L-am prins. Da, l-am prins.
Să-ți spun ceva, n-o să te mai păcălească din nou și ești invitata noastră de onoare.
- Nu ies prea mult. - Nu?
Taximetristul a fost foarte drăguț.
A fost, nu l-ai înșelat, nu-i așa?
- Daniel! - Știu cum sunteți voi fetele în vârstă.
În regulă, ce ți-ar place? Un pahar mic de șampanie?
Șampanie? O să stau trează toată noaptea.
O să stai trează toată noaptea
pentru că o să dansezi cu nepotul preferat.
Să începem, haide.
Ascultă, Mickey, pot să pun banii în bancă?
- Pe toți? - Da.
Vreau să-l văd pe Hopkins numărându-și banii
în contul nostru.
Ai o trăsătură foarte ciudată, știi asta?
Nu se compară nimic cu faptul de a fi chit.
Nimic.
Mulțumesc, Stacie.
Ce zici de un mic toast, atunci? Pentru bunicul, bunico.
Noroc.
- Serios, Eddie, ai fost fantastic. - Nu ascult.
- De ce? - Pentru că o să-mi iei banii.
- Cum poți spune asta? - Pentru că o faci.
Eddie.
În regulă, o să ascult, dar n-o să deschid casa.
Bine, da, destul de corect. Trebuie să-ți arăt asta.
Cât timp crezi că-mi trebuie să beau trei coniacuri mari?
Depinde de cât de sete îți este.
- Sub o secundă. - Nu se poate.
Da, pe cât?
Nu, ți-am spus, în niciun caz n-am să deschid casă.
Bine, de distracție atunci.
- Pentru distracție? - Absolut.
- Fără bani? - Fără.
- Bine. - Bine.
Aranjează-le.
- Sub o secundă? - Da, sub o secundă.
- O să cronometrez. - Da, de acord.
- Să spui când. - Start.
Oprește! Ai pierdut!
Da!
Vrei să nu mai faci asta, te rog?
Da, plătește pentru băuturi că toată lumea.
Pentru Eddie.
Noroc, Eddie, mulțumim!
Traducerea: Dorula/SubTeam © 2010 www.subtitrari-team.ro