Sezonul 3 Episodul 5: Știrile de azi ale escrocilor
ESCROCII
- Excelent! - Am făcut o treabă bună, nu?
Ia uitați-vă!
Nu te joci cu 90 de bătrâne...
Dar cred că Stacie este puțin dezamăgită.
- Nu am fost atrasă de el. - Sigur că da.
Era o țintă.
- Tu ai zis că e drăguț. - "Foarte drăguț", dacă-mi amintesc bine.
Da. Drăguț pentru un colecționar de discuri.
N-ar trebui să-i judeci, Stacie. Sunt mână largă.
Nu-l judec, doar că nu eram atrasă de el.
- Bine, nu mai insista, Stacie. - Nu insist.
Știți, mă bate gândul să mă apuc de colecționat discuri.
Pe bune?
Da, iei cinci mii pentru orice album Beatles.
- Niște tineri încântători. - I-ai cunoscut, Albert?
Da... Am autografe de la toți.
Pe bune? Trebuie să valoreze o avere, nu?
Da. Și le crește valoarea de fiecare dată când le vând.
Bine.
Stacie?
Cine-i tipa?
Emily Shaw. A fost vecină cu Stacie.
- Tipa cu actele de caritate? - Da.
Am înțeles.
Și ce s-a întâmplat cu ea? Știm ceva?
Ai spus că Weekend World a publicat scuze.
Un paragraf pe pagina nouă. Cine citește așa ceva?
Nu după ce au scris mare, pe prima pagină că a fraudat instituția de caritate
și a furat de la copiii pe care-i ajută de ani de zile.
Își va reveni?
Nu știu. E încă în stare de inconștiență.
Dacă nu-și revine, vinovații vor fi cei de la Weekend World.
O să le-o plătesc nenorociților ăstora.
- Stacie, știu că ești supărată. - Nu, vorbesc serios, Mickey.
Dacă aș fi bărbat, i-aș bate să le sune apa în cap.
Dacă aș fi avocat, i-aș da în judecată.
Dar sunt escroc, așa că o să mă folosesc de asta.
Bine. Găsim noi o cale.
Tabloidele sunt influente, Mickey. Pot distruge oamenii.
Nu văd de ar trebui să vă expuneți cu toții acestui risc.
Nu, Stacie... Găsim noi o soluție.
Mersi, Mickey.
Domnilor.
Domnilor...
Avem o nouă țintă.
Weekend World a publicat un articol de senzație
afirmând că Emily Shaw a deturnat fondurile instituției ei de caritate, Educate Africa.
Emily a retras o sumă de bani importantă,
dar era pentru construcția unei noi școli.
Șefii de trib din Sudan nu acceptă cărți de credit.
După ce au atras atenția asupra acestui lucru, au publicat o retractare.
Un paragraf pe pagina nouă.
Redactorul este Francis Owen.
Owen și Timohy Millen au fost cei care au publicat articolul despre Emily.
- Danny? - Am fost prin câteva baruri de ziariști.
Se pare că Owen dă un sens cu totul nou cuvântului "scursură".
Millen e doar un ciudat mucos, dar e ambițios.
Deci probabil el e mai ușor de vizat și-l putem folosi ca să ajungem la Owen.
Ash?
Da. A fost destul de greu să mă documentez.
Se pare că oamenii ăștia scriu despre orice, mai puțin despre ei.
Dar cam toți își dau importanță maximă, așa că am folosit referința pe jurnalism.
- Nu știam că există așa ceva. - Nu există. Încă.
Ce-i?
Chiar dacă durează o săptămână, stai acolo, pe scări.
Ascultă, când nu se uită nimeni,
încearcă să dai cu cheia pe decapotabila aia frumoasă a lui.
Ar trebui să reacționeze într-un mare fel.
Uite, ca să-ți fie simplu.
Îmi obții un citat sau îți găsești altceva de lucru.
Onanistule!
Văd că și tu ai primit un chestionar d-ăsta, șefule.
Ai primit și tu?
Probabil pentru articolul despre celulita Camillei.
- Și ce vrei? - Am ceva vești rele, șefu'.
Emily Shaw, tipa despre care am scris s-a aruncat de pe un pod.
- Tentativă de sinucidere. - Ești un idiot, Millen. Astea-s vești rele?
Astea-s cele mai bune vești primite săptămâna asta.
Nu mai înțeleg nimic, șefu'. Tocmai am publicat scuzele.
Păi tocmai asta e, cap de rumeguș. Dacă publicăm și tentativa de sinucidere
înseamnă că am spus adevărul de la bun început.
- Da, dar nu e așa. - Și ce?
- Nevinovații nu se sinucid. - Ba da, dacă sunt depresivi.
Te-ai uitat prea mult la Trisha, amice.
Cară-te și scrie articolul. Și trimite-i flori ca s-o îmbunezi.
- Arată-i că ne pasă. - În regulă.
Și să bagi aluzii, insinuări la greu.
Bine.
Dar... dacă moare?
Păi atunci nu mai poate riposta, ce zici de asta?
"Motive pentru care să devii jurnalist."
"Să cauți adevărul. Să lupți pentru dreptate."
Mă lași?
Am și restaurantul preferat, numele soției, copiii.
Ascultați aici.
Ce ți-ar plăcea cel mai mult să apară. "Edward declară că e homosexual."
"Căsătoria cu Sophie este de fațadă."
Și cu Millen ce facem?
"Prințul Williams și Kate Moss, orgie cu cocaină."
Ce simpatici sunt.
Sunt puțin obsedați de familia regală, nu vi se pare?
Să știți că nu mai șterpelesc iar bijuteriile coroanei.
Ce e?
Francis Owen spune că mâncarea preferată e "inima lui Martin Townsend pe grătar".
Cine-i Martin Townsend?
Este redactorul de la Sunday Express. Se bat în tiraje.
Și se urăsc de moarte.
Nu ne trebuie decât o exclusivitate de excepție despre familia regală.
- Ce ziceți despre Ash și Camilla? - De ce eu?
Nu-s hazliu, amice. E mai aproape de vârsta ta decât de a mea.
Nu pot să cred. Danny a devenit pretențios.
Nu mă înțelege greșit, drăguță. Îmi plac tipele în vârstă, sunt mai recunoscătoare,
știu cum merge treaba în pat, dar Ash ar fi perfect pentru asta.
Ia stați puțin... Mama mi-a povestit ceva odată.
Una dintre legendele urbane, să zicem.
Nu știu dacă ar merge, dar se spune
că Regina Mamă, fie binecuvântată, nu ar fi Regina Mamă.
Alo! Regal Resemblance?
Da. Aveți Regine Mamă tinere?
Ce porcărie.
- Minunat, amice. Ai ceva pentru mine? - Da. Poftim.
Bună treabă, Cyril.
- Ești la lucru? - Da. Tu?
- Da, Weekend World. - Aș vrea și eu la o publicație națională.
La cine ești?
Eu? Sunt la Reading Courier de cinci ani și ceva.
Știri locale. Parcările inițiate de primar, chestii d-astea.
- Ții prima pagină, observ. - Exact.
- Chris Carey. - Tim Millen.
Cum ai spus? Îmi cer scuze.
Ești marele Tim Millen?
Ce, ai auzit de mine?
Dacă am auzit? Ești eroul meu, ce dracu'.
Nu, pe bune.
"Prințul Harry îmbrăcat în prostituată". "Sophie Wessex, grasă sau însărcinată?"
"Posh îl descoperă pe Becks la toaletă."
Sigur. Îți cunoști meseria.
Crede-mă, Tim, e timpul să joc pe o scenă mai mare.
- Ce zici de asta? - Nu e o citație, nu?
Nu... Cercetare. Restaurante fast food.
Ce crezi că fac cu uleiul ăla în care prăjesc toate cele?
Uimește-mă.
Îl aruncă în sistemul de canalizare victorian al Londrei.
Grăsimea aia formează dopuri dezgustătoare care blochează canalizarea.
Este ca o metaforă strălucită a arterelor orașului
care se blochează din cauza grăsimii.
Ce zici de metafora asta? Subiectul ăsta e la fel de bun
ca un olog la un concurs de alergat.
Asta e comparație.
- Pleci? - Trebuie să ajung undeva, amice.
Tim... Mai lucrez la ceva.
Este un subiect senzațional. Nu am obținut încă toate datele.
- Dar cred că merită să mă asculți. - În regulă.
Ai cinci secunde să mă faci curios. Unu. Doi.
- Elizabeth Bowes-Lyon. - Ce zici?
- Regina Mamă. - Da, știu cine e, cap de rumeguș.
Ce-i cu ea?
Am făcut cercetări despre un azil.
Știi, pacienți care se plâng de cum se poartă personalul cu ei.
- Nu mă interesează. - Stai puțin...
Una dintre babe m-a tras deoparte. A fost menajeră la Palatul Buckingham.
Știa niște bârfe incredibile despre Regina Mamă în timpul războiului.
Păi să aud despre ce-i vorba.
- Dl Carey? - Bună, Murphy. El e Tim Millen.
Tim Millen de la Weekend World.
- Bună ziua, ce faceți? - Dle Millen.
Chris, sper că nu ai vorbit despre ancheta noastră, nu?
Nu ești și tu ziaristă, nu-i așa, Murphy?
- Nu, nu sunt. - Așa credeam și eu.
Nu semeni cu parașutele alea care lucrează la noi, la World.
Chris, am făcut progrese mari cu cazul nostru.
Tu alegi, dar am putea să mergem undeva să vorbim?
Bine. Să mergem la Eddie's Bar.
Are dreptate. Mai bine nu spun nimic până nu am toate datele.
Mi-a făcut mare plăcere să te întâlnesc, Tim. Sunt un mare fan.
O să te mai întâlnesc. Bine, o să te mai citesc.
Cum se cheamă hotelurile alea? Așa, cabină de dormit.
Dă-le și multe ziare gratis, să le dea invitaților.
Trebuie să creștem tirajul.
Gemma, când Express-ul mă depășește în fiecare săptămână,
o iau personal.
Tu unde dracu' ai fost?
Șefu', am fost...
Am cercetat un pont despre fast-food-uri
și efectul lor asupra sistemului de canalizare al Londrei.
Grăsimea aruncată în canal se coagulează, pur și simplu.
E ca și cum arterele Londrei s-ar bloca.
Este o comparație intensă. Sunt foarte interesat de asta.
Asta e? La asta ai lucrat? "Șocant: mizerie în canalizare."
Se presupune că ești cel mai bun reporter. Îmi trebuie subiect de primă pagină.
Ieși! Adu-mi un nenorocit de subiect!
Așa voi face. Îmi cer scuze.
- Adu-mi o cafea. - Ce zici?
Am citit articolul despre Robbie. E un rahat. Refă-l.
- Cum adică, "e rahat"? - Refă-l, n-auzi?
- Bună. Expoziția despre război, te rog. - Da.
... în urma războiului.
Vizitatori - Majestățile lor, Regele și Regina,
în districtele din estul Londrei, care au suferit cel mai mult.
Vizitatorii regali au fost primiți cu inima deschisă oriunde s-au dus.
Și, în orice loc vizitat, Majestățile lor
au admirat spiritul poporului.
Cum arată?
O să fie perfect. Acum să facem încadrarea, da?
Gata, motor. Uite că sosește...
E acolo. E în fața voastră, acolo. Reverență.
Minunat, așa, iar acum se mișcă pe lângă rânduri.
Bună, amice. Spune-mi, poți să transferi un DVD pe 16 mm?
Trece-le pe notă.
Tocmai mi-am amintit de nota ta. Îmi datorezi 50 de lire.
Danny îți este dator. Acum sunt personaj. Chris Carey, ziarist.
Ai zis că nu uiți, ții minte?
- N-am uitat. - Bun.
Cred.
- Da, amice. Cu ce te servesc? - Vodcă cu cola, te rog.
- Cine-i tipa? - Poftim?
Acolo, în colț. Parcă o știu de undeva.
E Diane Murphy. Cred că e detectiv particular.
Așa este.
Poate că tipul care-i cu ea e un client,
iar nevastă-sa nu-i acasă.
Poate. Mă duc să-i salut. Pa.
Bună ziua.
Tim, ce faci aici?
Nu-mi spuneți, este o coincidență fericită.
Chestia este că m-ai făcut curios, amice.
Dacă tu crezi că ai ceva despre fețele regale, aș putea să te ajut.
Ce i-ai spus, Chris?
Nimic, de fapt.
Uite-o. Regina Mamă.
- Fie binecuvântată. - Vă rog.
Deci care-i subiectul? Trebuie să fie unul bun dacă este despre Regina Mamă.
Uite, îți dau un pont.
La ziarele mari scriem, în general, despre fețele regale în viață.
Diana?
Ea... este un caz special.
Harold Felgate.
Acesta este un caz special.
Pe bune, amice, dacă o să-ți vinzi povestea unui ziar de doi bani din provincie,
n-o s-o ia nimeni în seamă. Tot un nimeni o să rămâi, Chris.
Dacă vrei să dai lovitura cu o poveste despre fețele regale
trebuie să o spui la nivel național.
Cred că o să ne descurcăm și singuri, Chris.
Fără supărare, dar voi doi jucați la amatori.
Știu mai multe despre familia regală decât voi împreună. Aveți nevoie de mine.
Zău? Zici că le știi pe toate, Tim?
Mult mai multe decât tine, amice, cu siguranță.
Atunci să te întreb ceva.
- Chris. - Nu...
Unde e înmormântată Regina Mamă?
Asta-i una grea. Capela Sf. Gheorghe de la Castelul Windsor.
Zău? Așa crezi? Pentru că fiul ei zice cu totul altceva.
Fiul ei? N-a avut băieți.
Te rog, Chris. Cred că trebuie să plecăm acum.
Da. Ne mai vedem, Tim.
Bună, eu sunt. Fă-mi rost de un taxi pentru Hotelul Homage, imediat!
La Weekend World, amice.
- Era Millen afară? - Da.
Am nevoie de două ore libere. Emily e conștientă.
Astea-s vești bune.
Noi o să stăm aici, să așteptăm. Sunt sigur că n-o să dureze până Millen mușcă momeala.
Ne vedem mai târziu, păpușă.
- Bună. - Bună, Stacie.
Cum te simți? Ne-am făcut griji din cauza ta.
Am fost proastă că am lăsat să mă afecteze. Nu gândeam logic.
Dar acum ești bine?
Asta e cel mai important lucru.
Parcă e o florărie aici. Cine ți-a cumpărat garoafele?
Poți să crezi? Monstruozitatea aia e de a Word.
Glumești.
E și o felicitare.
Vor un interviu?
Da, de parcă s-ar întâmpla asta.
Cum pot unii să facă așa chestii?
- Sunt incredibili. - Să inventeze lucruri fără nicio bază?
Ei bine,
poate că nenorociții ăștia o să primească ce li s-a pregătit.
Nimic.
Unde-i subiectul, Millen?
Șefu'. Am ceva în curs, am prins o pistă importantă.
Regina Mamă, un posibil subiect despre un copil din flori.
- Ce zici? - Ar putea fi o chestie importantă.
Îți spune ceva numele Harold Felgate?
- Nu. - Pun acum totul cap la cap.
Așa că-ți aduc ceva imediat ce se leagă.
Ar fi bine să ducă undeva, Millen.
Vreau un subiect pe birou azi sau te trezești scriind epitafuri.
Alo.
Tony, cum e viața în serviciul regalității, amice?
- Ai ceva pentru mine? - Nu momentan, Tim.
S-au închis ușile clasa mare
de când ai publicat articolul despre Charles care vindea argintul.
Da, aia a fost o adevărată bombă.
Ascultă, spune-mi de Regina Mamă. În anii de război.
Există zvonuri pe care ar trebui să le știu? Iubiri secrete, ceva?
S-ar putea să nu fie important, dar tot aud numele Harold Felgate.
Felgate? Nu, n-am auzit de numele ăsta pe aici.
Ascultă, Tim. Trebuie să închid.
Chris.
- Tim. - Ești bine?
Da. Ce faci aici?
Ți-ar plăcea să lucrezi la Weekend World?
- Și o să am biroul meu? - Chiar lângă al meu.
Și bani? La Courier primesc 20 de mii.
- Dublăm suma. - Vorbești serios?
Lasă-mă să te ajut cu subiectul ăsta, Chris și totul va fi negociat
de bună credință, orice vrei. Ce zici?
Cine e aici?
E Regina Mamă când era tânără.
Nu, asta e o doamnă pe nume Cynthia Felgate.
Îți bați joc de mine.
Nu... Ți-am mai spus. Babeta de la spital
mi-a spus că Regina Mamă a murit de tuberculoză în 1941.
Dacă s-ar fi aflat asta, ar fi distrus moralul britanicilor.
Adică, Hitler... a descris-o ca pe "cea mai periculoasă femeie din Europa."
- Este identică. - Exact. Asta-i ideea.
În East End a fost găsit un om de rând care arăta exact ca Regina Mamă.
Această femeie, Cynthia Felgate, a înlocuit-o. Ăsta-i subiectul.
Eu l-am urmărit. Instinct de ziarist, nu?
- Eu lucrez cu date, nu cu instincte. - Păi și eu.
De aia am angajat-o pe Diane Murphy pe cheltuiala mea,
să facă niște săpături, să verifice povestea babei.
Și?
L-a găsit pe fiul Cynthiei Felgate.
Tipu' care-i în camera de sus?
- De unde știi asta? - Am și eu sursele mele.
Și care-i planul?
Este singura rudă în viață.
El e cheia pentru publicarea întregii povești.
Vreau să mă întâlnesc cu el, cu fiu-su'. Asta-i oferta. Accepți sau nu.
Credeam că ești independent.
Nu... Acum sunt la Weekend World.
Fac subiectul împreună cu Tim. E vreo problemă?
Ar putea fi una.
Clientul meu are dreptul să vândă povestea celui care oferă mai mult.
- Dvs. cine sunteți? - Bob Sawgreen.
Director executiv la Sawgreen Management, New York City.
Sunteți avocat?
Sunt publicistul dlui Felgate. Și, astfel, stabilesc cu cine vorbește.
Și cum nu ați dat niciun ban pentru costurile pe care le-am suportat,
pot foarte bine să-mi îndemn clientul să nu spună nimic.
Așteaptă puțin, Bob.
Clientul tău ar continua să fie neica-nimeni din Poughkeepsie
dacă n-aș fi găsit eu subiectul ăsta...
Haideți să ne calmăm, bine?
Acum sunt eu implicat, dle Felgate și pot să vă asigur
că redactorul meu, Francis Owen, vă va face o ofertă atractivă.
Aveți cuvântul meu, bine?
Mă strângeți cu ușa.
- Asta e de bine? - Nu cred.
Adică îmi spui că Regina Mamă
este, de fapt, o impostoare pe nume Cynthia Felgate?
Exact, șefu'.
Dumnealui e fiul ei.
Harry?
Dl Carey nu putea să sune într-un moment mai bun. Vedeți,
trăiesc... în condiții precare.
Datorii la jocuri și tot așa, iar după apel m-am dus direct la dl Sawgreen.
I-am dat clientului meu un avans, am plătit niște facturi, chestii d-astea.
Și am scos niște lucruri din magazie, iar acolo am descoperit astea.
Ce sunt?
Clientul meu le-a primit prin poștă, de la expeditori anonimi,
în urmă cu vreo doi ani, să zicem.
Și dacă te uiți, șefu',
data poștei e februarie 2002, o lună înainte de moartea Reginei Mamă.
Adică Cynthia s-a hotărât, pe patul de moarte,
să-și contacteze fiul pierdut?
- Ce ai acolo? - Dovada.
Avem certificatul de naștere al Cynthiei Felgate,
poze de-ale ei și aici, Harold și ea.
Să nu uit de asta.
Uite, după cum se poate observa, asemănarea e neobișnuită.
De fapt, Cynthia era cu câțiva ani mai tânără decât Regina
și se pare că de aia se zice că Regina Mamă a trăit atât de mult.
Mi s-a spus că mama a murit la bombardamentul asupra Londrei
și că eu am fost evacuat în SUA ca orfan.
- Te superi dacă le mai țin? - Nu, nu văd de ce nu.
Și asta ce-i?
O înregistrare video veche, dar nu am pe ce să o văd.
Sunt sigur că vă putem face rost de ceva.
Ascultă, asta-i o istorie interesantă, dar nimic de aici nu aduce a dovadă.
Păi dacă nu le vreți, sunt sigur că alt ziar le va vrea.
Nu face pe durul cu mine.
Nici la ziarul de sport nu le-ar publica nimeni.
Și se zice că Elvis trăiește pe lună.
Dacă vrei să dau asta la tipar, îmi trebuie ceva concret.
În regulă. Să zicem... că vă aducem ce vreți.
Cât ar valora o poveste ca asta?
Dacă aș avea exclusivitate?
Poate un sfert de milion.
Asta... în dolari sau lire?
Lire.
Avem certificatul de naștere, șefu'.
S-a născut, a existat. Trebuie să existe pe undeva urma documentelor.
Evidențe publice, fișe de bibliotecă, porcării d-astea.
Putem să-i punem viața cap la cap, șefu'.
Ar merita să mizăm pe asta.
Ai timp până sâmbătă.
Dacă se confirmă, apare pe prima pagină.
Super!
Înainte să continuăm, își mai face cineva griji?
- Probleme, Danny? - Da.
E riscantă lovitura asta, Mickey. E un ziar.
Dacă ni se întoarce împotrivă, o să apărem cu toții în tabloid. O să fim duși.
- Vreți să vă retrageți toți? - Nu... am fost de acord că putem s-o facem.
Nu-i așa, Danny?
E Millen.
Chris Carey. Bună, Tim. Minunat.
Da, o să vin. Pa.
Vrea să ne întâlnim la Eddie's peste o oră. El a mușcat clar.
Poate. Dar nu și Owen. Mai avem mult de lucrat.
În regulă, la treabă.
- În regulă, Ash, ești pregătit? - Da, amice.
Bine. Atunci o să ne întâlnim la Eddie's Bar peste o oră.
Știi cumva cât e ceasul, amice?
Michael Stone?
Lucrez pentru Guvernul Majestății Sale.
Îl monitorizăm pe Francis Owen de ceva timp.
Calomniile pe care le publică permanent în ziar
despre familia regală au devenit motive de îngrijorare.
Și eu ce caut aici?
În mod normal, nu ne-am deranja pentru activitățile penale mărunte ale voastre.
Dar suntem îngrijorați de neadevărurile
pe care le fabricați despre răposata Regină Mamă.
Adică, îmi spui că Regina Mamă
era, de fapt, o impostoare pe nume Cynthia Felgate?
Dumnealui e fiul ei.
Să nu vă faceți iluzii.
O să vă blestemați zilele dacă o să continuați.
Ai înțeles?
- Da? - Bună ziua. Ați văzut unul d-ăsta pe aici?
Da, la vecini era plin cu așa ceva.
Puteți să eliberați locul vreo două ore?
- Aveți un mobil pe care să sun? - Da.
Bine, atunci vă sun când terminăm. În regulă?
Ar fi bine să intrați un minut.
E filmul cu Harold Felgate?
Da, șefu'. L-am pus pe hard. O să încerc să-l curăț.
Nu e doar o chestie de prelucrare în Photoshop.
Imaginile sunt deteriorate destul de rău.
Vezi ce poți să obții din el.
Unde-i Sawgreen?
- Sincer, nu știu. - Ar trebui să începem fără el.
Bine, să începem. Pun asta aici.
Așadar, întrebări.
Îți mai amintești unde era casa unde ai locuit cu mama ta?
Încerc să mă gândesc.
- Era în East End, da. - East End.
Și numărul cred că era...20.
Am trăit în atâtea case în atâta timp, mi-e greu...
- Îmi cer scuze... - Bună. Unde ai fost? Ne-am făcut griji.
Sunt multe străzi și am amețit. M-am rătăcit.
Investește într-un ghid, amice. N-avem destul timp ca să te joci de-a turistul.
Bine. Să ne concentrăm doar pe locul ăsta.
East End. Îți mai amintești ceva?
Da, era un șir de case cu terasă.
Cu terasă?
Case cu terasă? Așa se restrânge căutarea la numai patru mii de străzi.
- Mersi că ai venit, Diane. - Dle Millen.
S-au făcut alte aranjamente, dragă. Acum sunt în echipa voastră.
Și cum facem noi treaba ca profesioniștii, ai putea să te retragi puțin.
Ia stai puțin, Millen.
Mă concediezi? N-am primit nici măcar un ban.
Nu ești concediată. Ești cam deplasat, Tim.
Nu, nu e chiar așa.
M-am gândit că am obține un preț mai bun la Word.
Calmează-te, drăguță. Ce-i? Ești în acea perioadă a lunii?
Pardon?
Fir-ar! Se supără. Nu e de bine.
Ultima pe care am supărat-o a ajuns să se arunce în Tamisa.
Nu glumesc.
Nu-mi plac bărbații ca tine, Millen. Ești un gunoi și distrugi viețile oamenilor.
Scrii ce vrei fără să te gândești la oamenii pe care-i rănești.
Vindem două milioane de copii în fiecare săptămână.
Dacă nu s-ar cere pe piață, n-aș mai avea unde să lucrez.
Și respect asta.
Sper doar că poți și tu să-mi respecți munca.
Clar. Adică, ar mai divorța cineva
dacă n-ar fi oameni ca tine, care să umble pentru ei prin hoteluri?
Apropo, am făcut rost de adresa aia.
- Ce adresă? - Casa Felgate.
Numele Cynthiei e pe unul dintre actele unei case din East End.
- Strada Paradise, numărul 23. - Excelent!
- E2. - Asta este!
Sunt impresionat.
Mai mult de atât nu se poate obține, șefu'.
- Asta-i Regina Mamă în East End. - Oprește acolo.
Da, ăsta-i Felgate. Uite semnul din naștere.
Poți să apropii mai mult?
- Îmi faci un cadru pe asta? - Nicio problemă.
Da, acum îmi amintesc.
Bineînțeles, nu erau mașini.
Jucam ore întregi fotbal în stradă.
E cineva? Alo?
Vă pierdeți timpul.
Puștii sunt în vacanță, ce bine. Ce nenorociți de dezvoltatori.
Până la urmă n-o să mai fie niciun localnic.
Bună ziua. Pot să vă întreb dacă locuiți de mult timp aici?
Dintotdeauna, fiule.
Putem să vă adresăm câteva întrebări?
Dacă sunteți de la Consiliu, să știți că am pus iar câinele în cușcă.
Nu suntem de la consiliu, amice. Suntem de la Weekend World.
Sunteți cumva de la Fisc, sau mi se pare?
Nu, tocmai ți-a zis. Suntem de la Weekend World.
Eu citesc ziarul Mirror.
- Asta citești? - Să pun de ceai.
Intrați.
Aveam doar opt ani, da'-mi amintesc familia Felgate, Harry și Cynthia.
Ea era minunată. Da...
Îi spuneam prințesă, că semăna cu...
Cât de bine îi cunoșteați?
Mă jucam cu Harry.
Dar, într-o zi... Au dispărut, pur și simplu.
- Ce s-a întâmplat cu Cynthia? - Nu știu, băiete.
Ni s-a spus că a murit în război.
Da, poate...
Erau... foarte mulți omorâți în fiecare noapte.
Numele dvs. e Sean, nu?
De unde știți?
Harry?
Îți vine să crezi așa ceva? Ești Harry Felgate.
Ai crescut. Și ești american.
Mai ai cumva bilele alea pe care ți le-am împrumutat?
Nu. Le-am dat la schimb pentru un zgârie-nori la New York.
Dar tu ce mai faci? Cum îți merge?
Stai puțin.
Dumnezeule mare!
- Spui că o chema Edna? - Edna, da. La numărul 19, cred.
Nouăsprezece. Pe aceeași parte a străzii.
- Da, așa e. - Este.
Șefu'. Millen? Ce se petrece?
Parcă suntem la o reuniune de familie.
Se pare că Harry era popular printre vecini.
Se verifică și aici. Adună-i pe toți, acum.
Se rezolvă.
- Da, e aceeași broșă. - E absolut incredibilă.
O să fie subiectul secolului.
N-avem destul încă.
- Glumești, șefu', nu? - Da, este broșa mamei mele.
E posibil doar să fi avut aceleași gusturi la broșe.
Asta nu dovedește că a ținut locul Reginei Mamă, să știi.
Interpretarea asta e circumstanțială încă.
Nu mă gândeam că asta ar afecta oameni ca tine.
Este o chestiune de experiență, drăguță.
A spune că Posh Spice și-a pus silicoane nu e același lucru cu a spune
că îndrăgita Regină Mamă a fost o impostoare pe nume Cynthia Felgate.
Nu, mă tem că numai un singur lucru ar putea închega totul.
Care-i ăla?
- Te referi la ADN? - Da.
Șefu', cum să facem rost de ADN-ul Reginei Mamă?
Șefu', știu că în colecția de lucruri regale este masa ei de toaletă.
- O să mă duc eu. - Nu e cazul.
Știu lume la Palat, șefu'. Aș putea să pătrund.
Adică, dacă Mirror poate avea un om acolo timp de trei săptămâni,
sunt sigur că mă descurc și eu o după-amiază.
Să aduci ADN-ul la laborator până sâmbătă, la ora 20:00.
Dacă se potrivește, avem un subiect.
Dacă nu, o să am o poză frumoasă cu voi doi, pe prima pagină.
"Iată cine a încercat să-l tragă pe sfoară pe Francis Owen."
Îmi place.
Da.
Broșa aceea ar fi trebuit să fie elementul-cheie.
ADN-ul meu n-are cum să corespundă celui al Reginei Mamă.
Păi există o cale simplă să evităm chestia asta.
Doar nu ne apucăm s-o dezgropăm pe Regina Mamă, nu?
Nu, bineînțeles. Scuze, Albie.
A durut.
- Întâi trebuie să punem ADN-ul lui Albert. - Glumești.
Millen are un om înăuntru. Nu o să avem cum să intrăm.
Nu... Stacie are dreptate. Putem să facem asta, Danny. Trebuie.
Unde naiba ai găsit toate astea, Ash?
E mai bine să nu știi.
Acum timpul e important. Albert va ține legătura cu Danny,
iar eu o să-ți transmit ție.
Am înțeles. Și ce facem cu camerele de supraveghere?
Da, asta a fost greu de rezolvat așa din scurt.
Pot să intru în sistem, dar nu pot să-l opresc.
Tot ce pot să fac este să văd unde sunteți voi
și să văd dacă Stacie are destul timp să implanteze părului lui Albert.
În rest, sunteți pe cont propriu, da?
Ai întârziat, idiotule. Pune-ți asta.
Ai încercat vreodată să alergi fără să atragi atenția asupra ta?
Toate lucrurile Reginei Mamă sunt expuse în sala Regina Anna.
- Este marcată pe hartă. - Bine.
Dar ce căutăm, de fapt?
E un dulap care are toate bunurile personale ale ei.
Peria de păr ar trebui să fie plină de ADN.
Peria de păr. În sala Regina Anna.
Cu permisele astea puteți să intrați și să ieșiți.
Cu cheile astea se deschid cutiile expuse. Dacă se întâmplă ceva, nu vă cunosc.
Nu ne-am mai întâlnit, iar astea nu le aveți de la mine.
Bine, calmează-te, amice. O să faci ulcer.
Uite, trei mii. Bani făcuți ușor.
- Recepționezi, Albert? - Da. Vezi dacă poți să-l reții
până când ajung Stacie și Michael în sala Regina Anna.
- Așa... - Nu ești încă gata?
- Am o mică reținere. - Haide odată! Ia asta.
Auzi, singurul motiv pentru care ești aici e că dacă eu o cad, te iau cu mine.
Tim... vreau să spun ceva înainte să... Mersi că m-ai luat și pe mine.
- Bine. - Și vreau să mai zic...
Gura. Nu te mai prosti și hai să terminăm treaba.
Bună, amice.
Salut.
Două bilete, te rog.
Plecați anul acesta?
- Unde plecați? - În Portugalia.
Foarte frumos.
Dumnezeule, e imens.
- Bună ziua. - 'ziua.
- Deci aici e aripa personalului? - Mai încet, Chris.
- Scuze. - Se presupune că lucrezi aici.
Da, așa e.
- Coridorul Regency e la etajul unu. - Coridorul Regency la etajul unu.
Se îndreaptă spre coridorul Regency, la etajul unu.
- Am intrat, Ash. Te-ai conectat? - Da, vă văd.
Trebuie să vă duceți către sala Regina Anna.
Millen e în aria personalului. Încearcă să urce la coridorul Regency.
După ce-l reperăm, o să... Fir-ar!
Ce naiba...
Nu-mi face asta.
Haide.
Ce porcărie.
Intrăm în coridorul Regency.
- Deci ăsta-i coridorul Regency? - Da? Nu știu.
Cât mai e până ajunge Millen?
Haide odată. Excelent.
Mickey, e chiar în fața ta. Am nevoie de o mână de ajutor.
Danny, Michael are nevoie de o diversiune.
Auzi, Millen, mi se pare sau Majestatea sa arată de parcă un câine ar fi avut
un accident pe sub nasul ei?
- Ce bălmăjești acolo? - Zic și eu...
- Nu te mai da atâta în bărci. - Nu prea pare fericită...
Ajută-mă să-mi dau seama unde dracu' suntem.
Nu arată ca pe timbre, unde se vede zâmbetul.
Ce?
Cred că aici e... Uite, am ajuns. E invers.
E în regulă...
Sigur pe aici trebuie să mergem?
Sigur... E chiar în față.
În regulă, Ash, am ajuns.
Trebuie să găsiți peria de păr a Reginei Mamă, în dulapul principal.
E în mijlocul camerei.
Sunt trei camere acolo.
Una la ușă și două la balcon, fiecare rotindu-se 180 de grade.
Dulapul nu e în raza uneia dintre camere
numai trei secunde și trebuie să acționați atunci.
Nu are destul timp, Mick.
Danny nu poate să-l rețină mult pe Millen, iar Stacie nu are destul timp.
Trei secunde nu-s de ajuns. Cred că ar trebui să ieșiți acum.
Nu, așteaptă... cred că există un punct mort.
- Punct mort? Nu-mi dau seama cum, amice. - Mergi pe mâna mea.
În 30 de secunde, la semnalul meu.
Nu văd punctul mort, Mick.
Camera e pe ea.
Mă scuzați.
Îmi puteți spune unde este Colecția Prințul Filip, vă rog?
Ce dracu' se întâmplă?
- Ash, ce se petrece? - Nu știu, amice.
A dispărut, pur și simplu. Haide.
Dacă o ții tot pe coridorul ăsta...
Haide odată!
Bine, haide.
A doua ușă pe stânga.
Hai, hai...
Scuze. M-am pierdut cu totul.
Unde dracu' ești?
Sunt sigur că am văzut niște cutii acolo.
Ne-am întors de unde am plecat, onanistule.
Danny nu mai poate să tragă de timp.
Mergi, nenorocitule! Așa!
Nu-i văd.
Unde sunt?
Mickey? Stace?
Sper, totuși, că au reușit, că văd că a ajuns Millen.
E un paznic.
Vrei să-i distrag atenția cu un atac de cord sau ceva în genul ăsta?
Nu-ți trebuie decât să ai boașe, Chris. Ia aminte, băiete.
Ce faci, amice? Am fost chemați să reparăm o yală.
Nu durează mult.
Totul pare în regulă. Nu știu care era problema.
Doamne!
Ce s-a întâmplat? Ați reușit?
- Ți-am zis că era un punct mort. - Excelentă treabă.
- A luat Millen părul, Albie? - Da...
Se laudă cu el de cinci minute. Ascultă.
Sunt numai vreo trei ziariști în țară
care ar fi avut curaj să facă asta, Chris.
Să vezi când s-o auzi în oraș, nu va mai trebui să-mi plătesc băutura.
În regulă, să mergem la Owen să ne luăm cecul.
Millen s-a dus la laborator cu mostra de ADN.
Aștept să mă sune în orice moment. Minunat.
Discutăm acum despre cele 250 de mii?
Să așteptăm mai întâi să vedem rezultatele de la laborator, bine?
Owen.
Se potrivește perfect, șefu'.
Ești sigur?
Foarte.
Da. Așa ceva întâlnește doar cu ADN-ul matern.
Mulțumesc foarte mult.
Ne-am înțeles.
- Super. - Excelent.
Știam eu... Știam că subiectul ăsta o să rupă gura târgului.
Cred că acum este momentul...
Cu siguranță. 250.000 de lire, așa cum am convenit.
Ați văzut "Vrei să fii miliardar"?
Ce, jocul de la TV?
Știți, când scrie cecul și apoi zice:
"Dar n-o să ți-l dau."
- Sigur. - Îmi place partea aia de mor.
Stai puțin. Ce faci?
- Cărați-vă de la mine din birou. - Ce?
Puneți-vă în locul meu. Un sfert de milion înseamnă o grămadă de bani.
Dar e subiectul meu.
N-o să-ți dau niciun interviu, nici poze și nici filmul.
Nu-mi trebuie. Am proba ADN.
Pot să spun că am descoperit scandalul prin modul meu inteligent de a cerceta
și flerul meu incredibil pentru senzațional. De aia io-s redactor pe Fleet Street,
iar voi sunteți doar niște golani care vor să se îmbogățească.
Vreau să-mi dați părul înapoi.
- O să ne vindem povestea în altă parte. - Prea târziu, tiparul s-a pornit deja.
O să vă dau în judecată. O să vă iau toți banii.
Te rog. Cunoști sistemul juridic britanic?
Avocatul meu o să vă înfunde pe viață.
Hai, valea. Trebuie să-mi conduc ziarul.
Harry.
- Șefu', mai am încă slujba? - Dispari!
- Deci ne-a dat țeapă? - Cam așa ceva.
Cunoscând reputația lui Owen, m-am gândit că așa o să fie,
așa că am pus la cale planul B.
Aș dori să-l văd pe redactor, Martin Townsend.
- Aveți întâlnire cu el? - Am sunat de dimineață.
Cu ce vă pot fi de folos?
Cât sunteți dispus să plătiți
ca să-l înfundați pe redactorul de la Weekend World?
100.000 de lire, cum am convenit.
Dispăreți. Nenorociților!
Tu și planurile B ale tale, Mickey!
Ei, nu-mi pot asuma toate laudele.
Se pare că nu eram singurii interesați de ziarul World.
În mod normal, nu ne-am deranja pentru activitățile penale mărunte ale voastre.
Dar suntem îngrijorați de neadevărurile pe care le fabricați
despre răposata Regină Mamă.
Să nu vă faceți iluzii.
O să vă blestemați zilele dacă o să continuați.
Dar dacă aș avea intenția să-l înfund pe redactorul de la Weekend World?
Șefii mei ar putea fi de acord cu așa ceva.
Deci, putem să continuăm?
Cu condiția să nu spuneți nimănui despre această întâlnire.
Ați fi interesați să participați?
- Ce punct mort? Nu-mi dau seama cum. - Mergi pe mâna mea.
- Am ajuns. Stacie e pregătită. - Bine. Începem.
Acum.
Ce...
Fir-ar!
Ce dracu' se întâmplă?
Îmi puteți spune unde este Colecția Prințul Filip, vă rog?
Haide.
Stai puțin. A revenit.
Mickey, trebuie să spun asta, băiete.
De data asta te-ai autodepășit.
Minunat.
Chiar am crezut că ne-am pierdut timpul, dar ia uitați ce frumusețe.
100.000 de marafeți.
- Mă scuzi. - Ce faci?
- Știam că n-ar fi trebuit să zic ceva. - Ce-i?
Mă gândeam că ar fi frumos să-i donăm instituției de caritate a lui Emily.
Stați puțin...
Credeam că suntem escroci fără milă.
De când am devenit Robin Hood și gașca lui veselă?
Doar acum.
Cred că Maid Marian face mișto de noi.
Ascultă, e o prietenă foarte bună care a trecut prin momente foarte grele.
Da? Și eu.
E oficial. Owen a demisionat.
- Super! - Excelent!
- Millen? - L-au dat afară.
A trebuit să elibereze biroul și să iasă însoțit de serviciile de pază.
Sărmanul.
Dar Millen mai are încă subiectul pe care i l-am dat noi,
despre grăsimea din canalizare, nu, Danny?
Am zis grăsime? M-a luat gura pe dinainte. Era apă reziduală netratată.
Am muncit degeaba.
Fii serios, Danny. Nu suntem deloc lefteri.
Ai uitat de prada de la colecționarul de discuri?
Așa, și? Ce dacă aveam două?
Danny, băiete. Sentimentele tale de acum...
Așa?
...sunt de generozitate, amabilitate și satisfacție.
A, da? Și cât durează până trec?
E genial.
Iar asta este o mică donație din partea prietenilor.
Vă mulțumesc foarte mult.
Știi, Mick, la început am fost puțin surprins
că băieții ăia în negru erau așa de dornici să-l înfunde pe Owen.
Da?
Dar m-am gândit apoi: "Dacă povestea noastră e adevărată?"
Fii serios, Ash.
Hai, să mergem.
Traducerea: carmeno/SubTeam www.subtitrari-team.ro
Comentarii pe www.tvblog.ro