ANYÁMAT!
Adj tüzet!
Köszi.
Isten veled!
- Régóta vársz? - Nem.
Mit gondolsz?
Dühös voltam és szomjas. Ez minden!
Vigyázz! Vizes.
Fárasztó vagy!
Máshogy szerettem volna csinálni…
Másképpen élni.
De hagytam, hogy a dolgok legyõzzenek.
A számomra idegen dolgok belém ették magukat.
Lassacskán …
Lerombolták a vágyaimat.
Uralkodni kezdtek felettem.
Gondolhatod, hogy fiatalkoromban
nem ilyen életrõl álmodoztam.
Nem errõl az életrõl álmodtam, mert nem voltam ilyen.
Tele voltam örömmel és életerõvel.
Te nem ismertél engem, Pierre!
Ahogy te megszülettél, a fiatalságom véget is ért.
Az az érzésem, hogy a mostani életem
nem illik az alaptermészetemhez.
Az az érzésem, hogy én nem változtam.
Még mindig tele vagyok örömmel és életerõvel.
De képtelen vagyok ezt kimutatni mások elõtt.
Egyedül vagyok az örömömmel és a lelkesedésemmel.
Ez egyenesen borzasztó!
Anyád hasonlít rám.
Nem azt akarom ezzel mondani, hogy õ is borzasztó.
Egyszerûen õ sem változott
Õ is álarcot visel, mint én.
Egy kissé fáradtnak tûnik mostanság.
- Fizikailag jól van. - Elmehetek?
- Akarod, hogy vigyem a táskád? - Nem.
- Add ide a dobozt! - Nem, hagyd csak!
Lefogytál. Rosszul nézel ki.
Nagyon örülök, hogy látlak.
- Hiányoztál, Marthe! - Te is nekem!
A nagymama küldte ezt a sajtot!
Anyád fent van.
- Nehéz ám! - Nem számít.
Á! A medence!
Csurom víz vagy!
Csak ennyit tudsz mondani?
Megmutatom neked a házat.
Azt hiszem, ma délután elmegyek vásárolni.
És te?
Még nem tudom.
Pierre! Nem töltheted itthon az egész délutánt!
Csak elesett!
Bizonyára a tûzõ nap miatt. Vagy csak elcsúszott.
Pierre!
Megütötte õt?
Marthe! Megütötte õt? Mondd meg, ha megverte!
Miket nem beszélsz?
Legyél óvatos, mikor holnap reggel felkelsz!
Legyél nagyon óvatos!
Pierre!
Apád elköszönt és elment.
Franciaországba kellett utaznia.
Üzleti ügyek miatt.
Pontosan hová?
Nizzába.
Visszament a lotyójához?
Pierre! Mi nem jut eszedbe?!
Kérlek, tartsd meg ezeket a gondolatokat magadnak!
Ne dühöngj!
Engem sem érdekel.
Örülök, hogy itt lehetek veled.
Azért ne ess túlzásokba!
Esküszöm neked, hogy így van!
Csak az enyém vagy!
Mit fogsz csinálni ma délután?
Lemégy a strandra?
Veled?
Anyám hol van?
Mi van veled?
Anyu, nem maradhatsz itt!
Miért hozott ide?
- Le akarsz ülni? - Nem, köszönöm.
De komolyan!
Mit csinálsz ezen a szigeten?
Nem dolgozhat akárhol?
Két hónapnál tovább nem fogom itt kibírni.
Csak unatkozol.
Van itt egy aquapark, a Yumbo!
Elviszlek majd a Yumbóba.
Oda el kell menni.
Na, mit szólsz hozzá?
Oké, rendben.
Megvacsorázunk és elmegyünk bulizni.
Egész éjjel csak mulatunk.
Jóképû vagy.
Büszke leszek, hogy beléd karolhatok.
Azt fogják hinni, hogy a szeretõm vagy.
- Igen.. - És miért is ne?
Túl öreg vagyok ahhoz, hogy a szeretõdnek higgyenek?
Szégyelled?
Marthe! Hallottad ezt? Túl öregnek látszom!
Õszintén, Pierre! …
Szégyellenéd?
Mikor megyünk?
Hamarosan, ha te is jó ötletnek tartod.
- Menjünk ma! - Ma még nem.
De megígérem …
Anyu!
Aaanyu?!
Anyu?
Aaahh.
Aahh.
Haragszol rám, amiért nem vittelek magammal?
Mondd csak meg!
Sok idõnk van még rá, hogy együtt szórakozzunk.
Holnap magammal viszlek.
Megígérem neked.
De közben, ifjú szeretõm
keress gyorsan valamilyen törölközõt!
A fürdõben.
Menj! …
Te tisztára megõrültél!
Menj és hozz törülközõt!
Üdvözlégy Mária, malaszttal teljes …
áldott vagy te az asszonyok között …
áldott a te méhednek gyümölcse.
Szûz Mária, Isten fiának anyja, imádkozzál értünk, bûnösökért …
most és halálunk órájában!
Ámen! Mária!
Rossz hírem van! Apád balesetet szenvedett.
A test a nagyszüleidnél van.
Felszállunk egy Nantes-ba tartó repülõgépre.
Még nem tudom, hogy ott autót béreljünk-e,
vagy õk jöjjenek ki értünk.
Mi történt?
Ha Marthe-tal vagy Robert-tel beszélsz, ne felejtsd el, hogy
szomorúnak kell lenned.
Sírnod nem kell.
De legalább hajtsd lefelé a fejedet!
Még fiatal vagy.
Új életet fogsz kezdeni.
Figyelj, Pierre.
Nem várom el, hogy így vigasztalj.
Te ostoba!
„Kicsi Johnny táncol, így táncol …”
„a faszát rázva táncol, a faszát rázva táncol.”
„Az ujjával, az ujjával, az ujjával, a kezével, a kezével, a kezével,”
„a könyökével, a könyökével, a könyökével, a fejével, a fejével, a fejével,”
a faszával, a seggével, a seggével, a seggével.”
„Így táncol kicsi Johnny …”
Isztambulban boldogok voltunk.
Nem emlékezhetsz rá. Még nagyon kicsi voltál.
De az a három év, amíg ott éltünk …,
varázslatos volt.
A törökök csodálatos emberek.
Nem olyanok, mint ahogy sokan mondják. Igazán jólelkûek.
Nem olyanok, mint a spanyolok
akiknek ûr van a szívük helyén.
Olyan alantas még a közelükben élni is.
Akkor menj el!
Megyek is!
És hová mégy?
Július! Ezek mi vagyunk!
„Azok, akik júliusban születtek.” „Állj fel, állj fel, állj fel!”
Igyál, igyál, igyál!
„Õ közülünk való!”
„Õ is megiszik egy pohárkával, mint bárki más.”
„Õ is egy szeszkazán! Az arcán is látszik.”
Még egyszer, még egyszer, vissza, vissza, vissza!
Pierre...
Nézz rám!
Te még nagyon fiatal vagy. Nem kellene így beszélnem veled.
Az apád meghalt. Nem akarok neked hazudni többé.
Be kell látnod, hogy én rosszabb vagyok, mint õ.
Nem érdemlem meg a tiszteletedet.
Mit gondolsz, mit csináltam minden egyes délután az elmúlt években?
Vajon miért a nagyanyád nevelt?
Mit gondoltál, miért?
Nézz már rám, Pierre!
Én egy kurva vagyok.
Egy ribanc.
Senki nem tisztel.
Az apád tudta ezt, és engedte.
Ha valóban szeretsz engem, fogadd el, hogy undorító vagyok!
Azt akarom, hogy szeress engem ezért.
A szégyen miatt, amit keltek benned.
Pierre!
Itt vagyok.
Túl sokat ittam.
De még jól vagyok. Nem hánytalak le.
Bûzlik.
Nem fürdik?
Kiszellõztették a szobáját?
Nem.
Amikor csak belépek, elkezd üvölteni.
El kell járnia itthonról.
Mozognia kell.
Mit fog neki felírni?
Egyelõre csak vitaminokat.
Az õ korában nem írhatok fel neki nyugtatókat.
Ez nevetséges!
Elõször is többet kell itthonról kimozdulnia, és változtatnia kell az étkezési szokásain.
Ki kéne mozdulnia és ennie kellene …
Mennyi ideig tart, amíg valakibõl orvos lesz Spanyolországban?
Nincs magas láza vagy egyéb tünetei.
Kíváncsi az szakvéleményemre?
Semmi baja nincs.
Egyszerûen csak közömbös.
Rendben.
Mivel tartozom?
Semmivel. Igazán semmivel.
Semmivel? Takarodjon innen!
Hagyjon magamra! Tûnés!
Biztos abban, hogy mindent elmondott nekem, hölgyem?
- Ön idegesnek tûnik. - Fogja be!
Egy szót se halljak! Ki az ágyból!
Lecserélem a lepedõt.
Tessék! Tiszta pizsama.
- Mi a baj? - Ez az apué volt.
Nem vitatkozom veled, kincsem!
Nem nyitok vitát.
Bulizni mégy?
Persze.
Miért vigyáznék egy olyan fiúra, aki nem beteg, és aki
azt akarja, hogy megõrüljek?
Elvinnélek magammal, de nincs kedvem várni.
Tessék ...
Apád dolgozószobájának a kulcsa.
Nincs erõm hozzá, hogy megszabaduljak a kacatjaitól.
Számítok rád, hogy te megcsinálod.
Dobj ki mindent, kivéve azt, ami kell neked!
A kis kulcs nyitja az íróasztal fiókját.
Rendben.
Most pedig menj! Még elkésem miattad.
Szeretsz még?
Mindennél jobban szeretlek.
Menj!
Ne mondd el anyunak! Ne mondd el neki!
Kinyírlak, ha elmondod neki!
Anyu felkelt már?
Anyád elment néhány napra.
Hová?
Ne aggódj!
Hárman leszünk, nyugiban.
Robert és én vigyázni fogunk rád.
Felhívjuk majd a nagyit, és elmondjuk neki, hogy hazamész..
Csak feküdj itt.
-Adj egy kis helyet -Jó. OK.
Tudom, hogy szörnyen boldogtalan vagy.
Anyu?
Pont olyan erõtlen vagy!
Az apád is olyan gyenge volt, mint te.
Talán most már tudod, hogy a vágy erõtlenné tesz minket.
De te nem tudod még azt, amit én már tudok.
- Akkor mondd el! - Nem, Pierre.
Nem tõlem kell megtudnod.
Ha tudnád, megbocsátanál nekem
és megbocsátanál apádnak is.
Azt akarom, hogy élvezd az életed.
Nem hinném, hogy eléggé boldog vagy.
Meg akarom tudni, hogy mi az, amit te tudsz!
Nem akarom, hogy máskor is ilyen rosszul nézz ki, mint most
Tudod, hogy nevez téged Rea?
Rea?
Ismered õt te is.
A barna hajú lány, aki néhányszor magával visz engem.
Á, azt hiszem, rémlik …
És hogy hív?
Szerinte te vagy a Búsképû Lovag.
Nem túl eredeti.
Jól kijönnétek egymással.
Csak néhány évvel idõsebb nálad.
Õ a legvadítóbb lány, akit ismerek.
Összehozlak titeket!
Õ fogja kiteljesíteni az oktatásodat.
Anyu!
Engedd anyádnak, hogy megcsinálja!
Szerelmesnek lenni az anyádba még nem minden,
sem nem okos dolog,
Nem is szép dolog.
Nem is olyan ijesztõen komoly dolog.
Hová fog ez téged juttatni, ha nem nem érdekel a mások boldogsága?
Te is nagyon komoly vagy.
Ez csak egy álarc, te ostoba!
Meghívtam Reát, hogy igyon meg velünk valamit otthon.
Jó ötletnek tartod?
Igen.
Rendben.
Aggódsz?
Egyáltalán nem.
Kár.
Anyu!
Pierre, öltözz fel!
Elviszünk téged a Yumbóba.
Csókolj meg engem is, Rea!
Rea, kérlek!
Fiúcska, az elsõ csókot a fenekedre fogod kapni tõlem!
Tovább tudna menni a golfklubhoz, kérem? Hajtson a golfklubhoz!
A golfklubba szeretnék menni. Szeretném megnézni, ha még nyitva van.
A nyelvem jól fogja érezni magát ott lent.
Megtisztítja azt a kis csodás, szaros lyukadat.
Mit mondtál neki?
Már alig várom, hogy kinyalhassam a büdös seggét.
Hé, az én büdös seggem legalább olyan tiszta, mint a tied!
Mi bajod?
Miért haragszol?
Mutasd csak meg, hogy tévedek-e!
Mi van?
Itt van …
Álljál le!
Hagyd abba!
Vizsgáljuk meg!
Fel tudnád kapcsolni a világítást?
Köszönöm.
Ez undorító!
Te vagy undorító!
Azt hiszem, hogy túlbecsültük a lyukad tisztaságát.
Gyere, fogd csak meg!
Találd meg!
Nagyon kérlek, találd meg!
- Rosszabb vagy, mint õk! - Menjünk be!
Nem. Én nem mozdulok innen.
Marthe, kelj fel, kérlek!
Meghallanak minket a szomszédok.
Kelj fel, kérlek!
Hagyjál!
Menjünk be! …
Hagyj engem elmenni!
Hagyd abba!
- Mi történt vele? - Alszik.
Te ott aludtál, Marthe?
- Beszélnem kell veled. - Most ne!
- Fontos dolog. - Várhat.
- A szobádban? - Nem.
Mindjárt mutatom.
Beszélnem kell veled most rögtön.
Jól vagy?
Igen.
Apád halálán gondolkodtam.
Valójában jó halála volt.
És te jól vagy?
Jól. Templomban voltam.
Ó, ne! Ne kezdd újra ezt!
Rendben. Boldog vagyok.
Minden oké.
- Tegnap boldog voltál? - Igen.
Még ha az egész olyan züllött is volt.
Az élvezet akkor kezdõdik, amikor a féreg bejut a gyümölcsbe.
Imádkozás közben elhatároztam, hogy megteszem, amit Rea akar.
Ez megérdemli, egy tósztot. Hozd az üvegeket!
A Reával való szerelmetekre!
Még mindig félelmet kelt bennem.
Együtt fogunk vacsorázni hármasban.
És te vele fogod tölteni az éjszakát.
- Itt fogsz engem hagyni? - Nem.
Nem foglak itt hagyni. Szórakozni fogok egyedül.
Hozd az italokat!
Pierre!
Tudod, hogy anyád bolond?
Igen.
- Ne menj el vacsora után! - De igen!
Ne már!
Szomorú leszek, ha elmégy.
Nem vagyok veletek egykorú.
Jobban ellesztek majd nélkülem.
Én nem örülnék, ha az öreg anyám elrontaná a szórakozásom.
Te nem is vagy öreg anyuka!
Az vagyok, mert emlékszem, a legrosszabb gyerekre.
A vad lányokból mindig öreg anyák lesznek?
Én vad voltam. Egy igazi vadóc lány.
Egyedül rohangáltam az erdõben. Ugyanolyan vad vagyok ma is.
Valószínûleg igazad lehet …
Talán mégse vagyok vén anya.
Lovagoltam az erdõben ...
Nyereg nélkül lovagoltam.
Levetettem a ruhámat.
Pierre! Figyelsz rám?
Szabadon engedtem a lovat az erdõben.
Ez akkoriban volt, mikor még az apáddal háltam.
Még annyi idõs sem voltam, mint te. Tele voltam szenvedéllyel.
Apád meztelenül talált rám az erdõben.
Arra gondolt, hogy a lovam és én igazi erdei bestiák vagyunk.
Apádnak alig van jelentõsége a történetben.
Jobban szerettem egyedül lenni.
Egyedül voltam az erdõben.
Meztelen voltam.
Meztelenül lovagoltam.
Olyan állapotban voltam, amit csak a halálomon fogok újra átélni.
Vadakról és a vadonról álmodoztam.
Azért imádkoztam, hogy zavarjanak fel.
Az apád zavart fel.
Én gyermekem, én erdõben fogant gyermekem ...
Az erdei levélzet, és az élvezetem nedvének gyermeke!
Nem szerettem az apádat.
Mikor meztelenül rám talált, megerõszakolt.
Tudod, össze-vissza, véresre karmoltam az arcát.
A szemeit akartam kikaparni.
Anyu!
Nem sikerült. Tizenhárom éves sem voltam még.
Még annyi sem! Bárcsak 13 lettem volna!
Már öt éve voltunk házasok.
Utánam való kémkedéssel töltötte a napjait.
Úgy hiszem, mindig is engem szeretett.
Helene?
Á, Manuel!
Késõbb találkozunk!
Szia!
- Szia! -Szia! Mi újság?
Figyelj, én egy percre átnézek oda!
Csukd be a szemeidet!
Mulass jól, te kis köcsög!
Helene-t keresem. Ismered Helene-t?
Nézz csak körül, keresd õt meg te magad!
Helene és Rea?
Helene? Nem ismerek ilyen nevût. Sajnálom.
Le fogod õt vetkõztetni?
Le kellene?
Csókolj meg!
- Csókolj meg! - Nem.
Ez nem az a csók, amit neked ígértem.
A világ eredete ez a lyuk.
Semmi más nem fontos.
Soha ne higgy azoknak, akik máshogy tettetik!
Gyerünk! Vesd ezeket le!
Gyerünk!
Vágtass!
Gyerünk!
Én vagyok a lovad?
- Én vagyok a lovad? - Rajta!
Ez az.
- Mondd! - Csak lazán, fiú!
Lazán!
Ez fáj!
Szia! Mi járatban vagy errefelé? Ihatok veled egy pohárral?
Nem beszélek németül.
Nem beszélsz németül? Itt dolgozol?
- Igen, illetve nem. - Nem?
Ülhetek itt veled?
Kérem …
Bocsánat, sajnálom.
Sziasztok! Hogy vagytok? Minden oké?
Milyennek találjátok a Kanári- szigeteket? Tetszik nektek?
És neked? Hát nem csodálatos hely? Ugye, hogy vibrál itt ezen a nyáron?
A klíma szuper jó itt. Viszlát. Kösz a társalgást.
Érezzétek jól magatokat! Üdv!
Hé! Anyu!
Anyu, van egy ötletem!
Rúgjuk ki Marthe-t és Robert-et!
Majd én kirúgom õket. Kit izgat?
Nincs rájuk szükségünk. Kirúgom õket, rendben?
- A szolgánknak érzed magad?
Hagyd békén! Õ német.
Nem érti.
Nem érdekel. Kirúgom õket.
Marthe!
Hová bújtál el, te kibaszott tehén?
Gyerünk! Öltözz fel!
Kifelé! Nincs rá idõ, hogy megmosakodj!
Öltözz fel!
- Mi történt? - Fogd be!
Kifelé!
Ki vagy rúgva!
Ne gyere vissza!
Meg akarsz ütni?
- Gyerünk, üss csak meg! - Robert, ne!
A seggemet akarod?
A seggemet akarod elverni?
Üsd meg!
Nem?
Ez nagyon ciki.
Figyelmeztetlek téged,
20 perced van, hogy eltûnj innen!
20 perc!
Ha nem, mindkettõtöket kidobom.
Esküszöm!
Nem gondolod, hogy esetleg ihatnánk egy kávét?
„És amiképpen nem méltatták az Istent arra, hogy ismeretükben megtartsák,
azonképpen méltatlan gondolkozásra rendelte õket Isten,
hogy illetlen dolgokat cselekedjenek, olyan dolgokat, amelyek tele vannak
igazságtalansággal, hamissággal, kapzsisággal, intrikával,
irigységgel, gyilkos gondolatokkal,
háborúkkal, csalásokkal, rossz erkölccsel,
rágalmazókkal, gyalázkodókkal, kevélyekkel, Isten ellenségeivel;
Kik jóllehet,
az Isten törvényét ismerik,
és mégis ilyeneket cselekszenek,
méltók a halálra,
nemcsak cselekszik azokat, hanem dicsérik az akképpen cselekvõket…”
Ne! Maradj csak ott! Ne szállj be!
Egy kissé messzire mentünk. Nem kell siránkozni emiatt.
De te még túl fiatal vagy.
Túl közel az az idõ, amikor imádkoztál.
Nem az én hibám.
Egy ideális világban egy tiszta barátság kapcsolna össze minket.
De ideális világ nem létezik.
Én pontosan az vagyok, aminek láttál engem, Pierre!
Akarom, hogy ilyennek maradjak meg neked.
Az az anya akarok lenni neked.
És most jól figyelj rám! Nem akarlak látni téged.
Mi soha nem tudnánk zûrök nélkül együtt élni.
Ezek miatt a zûrök miatt nem láthatjuk egymást.
Ne vágj ilyen komoly arcot, kérlek!
Az, amit tettünk…
Õrültség lenne, ha újra megtennénk.
De ha közel lennék hozzád, csak arról álmodoznék, hogy újra megtesszük.
Tudom, hogy nem ítélsz el engem most.
Hûnek kell maradnod hozzám!
Akkor is, ha több ezer kilométer választ majd el minket.
El kell utasítanunk a megvilágosodás reményében
a halált türelmesen várók világát.
Büszkén hátat kell nekik fordítanunk.
Vigyázz a házra!
Emlékszel a kódra?
Ne okozz csalódást nekem, Pierre!
Hívni foglak majd.
Most pedig menj!
Eredj!
Áldj meg engem!
Megrémítesz.
Elfogadnád, hogy egy Isten anyja legyél?
Hogy Mária legyél?
Miért akarnak a fiúkból mindig isteneket csinálni?
Bocsánat!
Azt hittem, hogy senki nincs itt.
Egyedül jöttem be.
Várj egy percet! Megyek.
Nem hallottalak.
Tehát anyád elment?
Neki hoztam el a kulcsot.
Zavarlak?
Nem, dehogy.
Jól vagy?
Úgy látom, hogy nem.
De, jól vagyok.
Vársz valakit?
Nem.
Egyedül vagyok.
Zavarok?
Akarsz inni valamit?
Boldogtalan vagy?
Sajnálom, ez van.
Talán, ha tudnék sírni,
nem lenne ennyire kellemetlen.
Elmehetnénk bulizni.
A Yumbóba?
Nem.
Anyám mondta neked, hogy vigyázz rám?
Igen.
Engedelmeskedtem.
Rám parancsolt …
Ez izgató volt a számomra.
Megnyugtatott, hogy te is félszeg vagy.
Ezért mondtam igent.
Mit gondolsz, most mit kéne csinálnunk?
Érezzük jól magunkat! Táncoljunk!
- Rosszul kezdõdik! - Ellenkezõleg!
Át is kell ölelned.
Undorodsz tõlem?
Ne viccelõdj, kérlek!
Úgy fogsz eltûnni, ahogy megjelentél?
Megismerkedtem ezzel a fickóval.
Megkérdezte, hogy az vagyok-e, akinek gondol.
”Minek gondolsz?”- kérdeztem tõle.
”Azt gondolom, hogy egy kismalac vagy.”- válaszolta.
Azt mondtam neki, hogy igen, így van, én egy kismalac vagyok.
Gyakran találkozgattunk.
Többször is egy hónapban.
Etetett. Tömött.
Nyolc kilót híztam. Megtiltotta, hogy fürödjek.
Ez undorító!
Hozzá lehet szokni.
A végén még tetszett is.
Mindenfélével etetett.
Néha még macskakajával is.
Aztán egy nap lekötözött.
Ennyit mondott: ”Készen állsz a disznóölésre.”
Volt egy hatalmas henteskése.
Az orrom alatt kezdte élezni, lassan.
Piszkosul begerjedtem!
Nem féltél?
Furcsa fickó volt, de nem az a veszélyes fajta.
Sõt, inkább kedves.
Minden ütés után … Mindig kedves volt a tekintete.
Egy ”oké”-re abbahagyta, aztán képes volt folytatni.
Aztán mit csinált a késével?
A köldököm alatt sebet ejtett rajtam.
Igazából nem fájt. Lassacskán kibuggyant a vérem.
Egy mûanyag tálkába fogta fel.
Azt mondta, véres hurkát fog csinálni.
Aztán a torkomhoz szegezte a kést.
Ettõl berezeltem.
Pánikroham tört rám. Visítani kezdtem.
Azt mondta: ”Visíts! Visíts csak!”
Azt gondoltam, hogy vége mindennek.
Elájultam. Elveszítettem az eszméletemet.
Úgy gondolom, ezért hagyta félbe.
Másnap annyit mondott, hogy nem elég komolyan álltam hozzá az egészhez.
Õ tényleg fiatal disznókat akart lemészárolni.
Ajtót mutatott nekem, és egyszerûen kidobott.
Azt hiszem, hogy ez a pasas valóban megölte azt a két belga fiút.
Megmutatta nekem a húsdarabokat a fagyasztóládájában.
"Õ itt Frank!” - mondta.
"És õ itt mellette pedig Richard!”
Ezzel akart felizgatni?
Lehet.
Csak azt tudom, hogy tényleg bejött.
Hol találok kávét?
Ó, igen, igen, … megyek és adok …
Hansi...
Ki vagyok akadva a barátaidtól.
Én csak Loulou-t ismerem.
Azt akarod, hogy elmenjenek?
Egészen pontosan mit fogunk együtt csinálni?
Egészen pontosan?
Te voltál az, aki azt mondta, hogy csoportban könnyebben menne.
Jobb szeretném, ha elmennének.
Rendben.
Akkor csinálj egy kávét!
Rendben, kávé rendelve!
Hansi!
Nem maradsz itt?
Nem, Pierre.
Úgy döntöttem, hogy hazamegyek Loulou-val.
Szia!
Hívj majd, ha talizni akarsz!
A panzióban fogunk ebédelni.
Megvárakoztattalak?
Tetszik a ruhám?
Egész délelõtt lovagoltam.
Jó volt, de nem szeretem az ostor hangját.
Csalódott vagy?
Lábhoz!
Nyald meg a csizmám!
Miért vagy így elkenõdve?
Fizetett neked az anyám, Hansi?
Pierre.
- Ez tényleg jó volt! - Nekem is. Feküdjünk ki a napra!
Merre jártatok Loulou és te tegnap éjjel?
Én el se mozdultam innen.
Nem tudtam aludni.
Mert folyton rád gondoltam.
- Hiszel nekem? - Egyáltalán nem.
Nos …
Menni akarsz?
Nem.
Akarod az ostort?
Büntetésként halálra akarsz ostorozni, amiért elkéstem?
Tényleg azt gondolod, hogy én az anyád által fizetett kurva vagyok?
Ne, ne, ne!
Itt semmi ilyesmit ne!
Ez egy tisztességes hely.
Ne, még ne, várj! Várj, várj még!
Most vedd ki!
Hagyd ezt abba!
Miért?
- Ez undorító! - Nem, nem az!
Ne csináld ezt! Hagyd abba!
Mit akarsz, mit csináljak?
Semmit.
Csak így maradjunk együtt.
Többé ne érjünk egymáshoz?
Persze, hogy egymáshoz érhetünk.
De finoman, jó?
Soha nem fog sikerülni.
Megkérjük Loulou-t.
Én vagyok az!
Sokan vannak még?
Gyere ide!
Gyere és segíts nekünk, kérlek!
Várni fogunk!
De jó is meztelenül lenni!
Vedd le a csizmámat, kérlek! Nem lesz rá idõ.
Mennyi az idõ?
2 múlt egy kicsivel.
Már olyan késõ van?
Fogunk még enni kapni?
Igen, hölgyem!
Akkor lemegyünk!
Rendben, hölgyem!
Ki ez a Loulou valójában?
Egy gyerekkori jóbarát. A Panziót vezeti.
De ...
Mi sem egyszerûbb ennél. Elõbb együnk!
Nem, mondd meg, hogy ki õ!
Nem! Szerintem Loulou a mi kettõnk szolgája, ok?
Érzed? Még mindig nedves vagyok.
Elég! Elég legyen!
Mit is mondtál, mit dolgozol?
Adj egy kis idõt nekem! Az tuti, hogy szartam már ennél jobb helyeken is.
Bûzlök ... Megyek és tusolok egyet.
te meg addig levetkõzhetsz és lefekhetsz az ágyra,
te pedig maradhatsz felöltözve.
Bájos!
- Menni akarsz? - Nem, természetesen maradunk!
Vetkõzz le!
Baszd meg õt!
Állj fel!
Rendben, ülj le ide! Azt akarom, hogy õt nézd és ne engem.
Van valami kifogásod ellene?
Természetesen nincsen.
Ne füstölj a szobámban, kérlek!
Szevasz!
Helló!
Spanyol vagy?
Hol van az anyukád?
Olasz vagy?
Elmentem sétálni.
Néha elismerem, hogy amikor annyira szeretem Hansi fenekét,
akkor ez azért van, mert azt akarom, hogy Isten átkozza el.
És most az örömöt összekapcsolom
a régi, Istenben megismert örömmel…
Mindkettõt ugyanolyan szentnek tekintem.
Hansi feneke ébresztett rá, hogy soha nem igazán szerettem Istent.
Tetszett az ”Isten által elhagyatva lenni”-elmélet.
Folyton felmondtam a katekizmust, ez volt minden.
Isten teljesen más, mint az én régi imádságaim.
Õ vezet az öntudatom elvesztéséhez.
Hansit szeretve az a vágyam, hogy szép lassan elveszítsem az öntudatom.
Szép lassan, de nem halott módjára.
Izgató lassúság.
Izgató, borzoló, simogató.
Bár nem mindig okoz örömet.
Nem hinném, hogy Hansival jobban elveszíteni az érzékelésemet,
mint Istennel.
Nem tudom, el akarsz-e kísérni ilyen lelassult állapot felé.
Talán azt gondolod, hogy Hansi nem eléggé perverz a számomra.
Mit csinálsz?
Már egy órája téged kereslek!!
Anyámnak írok.
És mirõl?
Kettõnkrõl.
El akarom olvasni.
Tudod, én egyáltalán nem hiszek a perverzióban..
Nem akarok errõl beszélni.
Nem hiszek benne, egyszerûen azért, mert ilyen nem is létezik.
Anyád ezt még jobban is tudja, mint én.
Zavar téged, hogy errõl írok neki?
Elszomorít.
Ha már nem szeretsz többé, mondd meg minél elõbb!
Min gondolkodsz?
Az élvezetben nem létezik bûn. Felejtsd el, hogy igen!
Én készen állok bármit megtenni. Szögezzük le.
Te mit szeretnél? Hm?
Egyáltalán tudod, hogy mit akarsz?
Szeretlek.
Nem akarom, hogy ennyire lesüllyedj!
- Mit akarsz? - Mit lehet akarni?
Mindent.
Mit csináltál Reával?
Hagyd ezt abba!
Miért?
Valami olyasmit, amit újra szeretnél megtenni?
És mit csináltál az anyámmal? Hm?
Te szégyelled magad?
Pierre, ne játszd ezt!
Miért ne?
Elsõ alkalommal egy szállodai szobába küldött engem.
Közel a golfpályához.
Nyitva hagyta az ajtót.
Be kellett mennem,
teljesen meztelenre vetkõznöm,
aztán négykézláb állni a szõnyegen.
Aztán ki kellett hívnom..
Folytasd!
Õ kijött a fürdõszobából.
Egy jó ideig csak nézegetett.
Aztán egy férfi jött elõ a fürdõszobából.
Õ adta az utasításokat.
Õ mondta az anyádnak, hogy mit tegyen velem.
Bekötöztette a szemem.
Aztán anyádnak mindenütt, ahol a pasi kérte, meg kellett szagolnia,
Azt mondta, meg kell mosdatnia ...
Fogd be! Fogd be!
Jó, rendben.
Menj most el!
Hagyj egyedül!
Azt mondtam, hagyj egyedül.
Hagyj egyedül!
- Miattad teszem meg. - Miattam?
Igen. Mi a kívánságod?
A kívánságom? Szeretnék megházasodni!
- Egy éven belül? - Kettõ.
- Próbáljuk meg! - Gyerünk!
Hé!
Bárcsak örökre itt maradhatnánk!
Figyelj, Pierre!
Ezt az anyádra:
Éljen soká a Földközi- tenger legnagyobb ribanca!
Jól vagy?
Bocsánatot fogok kérni tõle.
Maradj itt! Majd én megyek.
- Ez nem normális! - Idegbeteg õrült! Nem érti a viccet.
Kérlek ne!
Egyedül akarsz lenni?
Adj egy cigit!
Loulou!
Igen?
Fel tudsz jönni?
Máris!
Bizonyítsd be, hogy anyám jól választott, amikor rád bízott!
- Sajnálom, én ezt nem bírom. - Itt maradsz!
Túl könnyû lenne most elmenni.
Add ide a kötelet!
- Hol van? - A ruhakeféknél.
Tessék.
Add a játékát is!
A polcon van.
Öltözöl már?
Én nem megyek. Nincs kedvem hozzá.
Nem maradhatsz itt bezárkózva!
Miért nem?
Nem hallod, hogy a kanos urak minket hívnak?
Nem. Semmit sem hallok.
Nem jó már veled lenni
Kezdesz halálosan unalmassá válni.
Köszönöm.
Haza akarsz menni?
Látni akarom õt.
Szerintem ,
a fiad már el is felejtett téged Hansi karjai között.
Mozogj már!
Unom, hogy egyedül járjak el.
Elég volt!
Azt hiszem, vége, Rea.
Végre ez is megtörtént. Elveszítettem a vágyat.
Csak depis hangulatban vagy.
Ez valami komolyabb dolog annál.
Véget ért.
Igazán nem kellene panaszkodnom. Amit lehetett. megtettem.
De most kialudt bennem a láng.
Befejeztem.
Annál inkább
rendezzünk ünnepélyes temetést
a pillanatnyilag haldokló vágyaidnak!
Tudod ...,
mindig az utolsó menet a legjobb!
Én nem viccelek!
Ez nem vágy kérdése.
Minden hidat felégettem.
De igazad van. Biztosan elfelejtett engem.
Köszönöm!
Loulou?
Gyere ide!
Soha többé nem csináljuk ezt. Megígérem.
Már sokszor csináltam.
Az anyád elõtt csináltam.
Mindketten egész éjszakákon át ütöttük ostorral Loulou-t.
De téged õ kényszerített!
Nem tudom.
El kell felejtened.
Nem akarlak többé sírni látni.
Anyád megesketett, hogy veled is fogjuk csinálni.
Semmi sem kényszeríthet rá, hogy megtedd.
Biztos vagy ebben?
Én tényleg szeretlek téged, Pierre!
Csókold meg õt! Gyere és csókold meg!
Hárman fogjuk itt várni õt.
Büszke lesz majd ránk.
Semmi okod nincs félni, érted?
Semmi okod a félelemre.
- Barátom, még egy sört kérek! - Sajnálom, de nem.
És ha azt mondom, hogy nem, akkor nem! Zárva vagyunk.
Még egyet, és már alszom is!
Segítenél nekem, ha megkérlek?
- Nagyon köszönöm. - Igazán nincs mit!
Na nézd csak, ki van itt!
Ó, hát itt van az én kisfiam!
Sziasztok, gyerkõcök!
Temetésen vagyunk?
Hiányoztál.
Hideg?
Nagyon.
- Jól fogsz tõle aludni. - Nagyon köszönöm.
Mire jutottál Hansival?
- Hát, nem is tudom. - Nem is tudom.
Hiányoztál.
- Mondjunk köszöntõt! - - Egészségedre!
Egészségedre!
- Egészségedre! - Egészségedre!
Anyám!
Fiam!
Az én felnõtt fiam!
Jól nézel ki.
Álmos vagyok.
Túl sokat ittam.
Nem akarsz velem aludni?
Ha akarod.
Nem jó?
De, nagyon jó.
Rendben?
Szóval mit csinálsz itt?
- Nyaralok. - Nyaralsz.
- És te? - Én, nem is tudom.
És mit csinálsz, amikor nyaralsz?
Pihenek, iszogatok…
Hagyjuk õket egyedül, jó?
Te meleg vagy?
Nem, nem vagyok meleg.
Miért kérdezed?
Ó, nem is tudom, csak kíváncsiságból.
Nem az a baj, hogy meg fogjuk tenni.
Az a baj, hogy túl akarunk lenni rajta.
Te nem ismersz engem.
Sosem értettél meg engem.
Igen …
Az anyám vagy.
És a szerelmem.
Gyere!
Anyu, én nem akarok meghalni!