Хоча кожна країна хотіла б заперечити цей факт,
ми, французи, знаємо правду:
Найкращу в світі їжу готують у Франції.
Найкращу їжу у Франції готують у Парижі.
А найкращу їжу в Парижі, як дехто каже, готує кухар Август Гу сто.
ГУСТО
"Густо" - найвідоміший у Парижі ресторан, де
столик треба замовляти за 5 місяців.
Гурман
А його неймовірне сходження на вершину французько)' кухні
викликає заздрість у його конкурентів.
Він - наймолодший з шеф-кухарів, що коли-небудь отримували 5 зірок.
Готувати МОЖЕ КОЖЕН!
Книга кухаря Густо "Готу вати може кожен!"
стала лідером серед бестселерів.
Але не всі святкують цей успіх.
Чудова назва - "Готу вати може кожний!"
Антон Его - КУЛІНАРНИЙ КРИТИК "ГРОЗА КУХАРІВ"
Ще більш неймовірно те, що Густо, здається, насправді вірить у це.
Я, з одного боку, серйозно ставлюся до куховарства.
Та, звісно, я не думаю, що це може робити кожний.
РАТАТУЙ
Це я.
Гадаю, це очевидно. Мені треба трохи переосмислити своє життя.
У чому моя проблема?
По-перше, я - пацюк.
А це означає, що у мене важке життя.
/, по-друге, у мене високорозвинуте почуття смаку й запаху.
Борошно, яйця, цукор, ваніль...
О! Трохи лимону.
Вау, ти все це чуєш? У тебе талант.
Це Еміль, мій брат. Його легко вразити.
Ти відчуваєш всі інгредієнти? Ну і що?
Це мій тато. Його неможливо вразити.
Він також є лідером нашого клану.
А що незвичайного у високорозвинутих почуттях?
- Гей, гей, гей! Не їж це! - Що тут відбувається?
Виявилося, що це була щуряча отрута.
ЩУРЯЧИЙ ВБИВЦЯ
Раптом мій тато зрозумів, що мій талант не марний.
Я пишався своїм талантом,
поки тато не дав мені роботу.
Безпечно.
Добре. Отрутошукач.
Безпечнісінько.
Найбезпечніше.
Майже божественно.
Тобто безпечно. Безпечність, вона близька до...
Не важливо. Продовжимо.
Отже, це викликало в мого тата гордість.
Тобі вже краще, Ремі? Ти допоміг у благородній справі.
Благородній? Ми ж крадії, тато.
І крадемо ми, треба це визнати, сміття.
Якщо це нікому не потрібно, це не крадіжка.
Так чому ж ми це крадемо, якщо це нікому не потрібно?
Треба сказати, що у нас різні точки зору.
Я знаю одне:
Якщо ми - те, що ми їмо, я хочу їсти тільки хорошу їжу.
Але мій тато...
їжа - це паливо.
Якщо будеш надто перебірливим щодо палива, твій двигун заглухне.
А тепер заткнися та їж своє сміття.
Слухай, якщо ми - крадії,
чому б не красти хороші продукти з кухні,
де немає нічого отруєного?
По-перше, ми - не крадії.
По-друге, тримайся подалі від кухні та людей.
Це небезпечно.
Я знаю, що маю ненавидіти людей, але в них щось є.
Вони не просто виживають. Вони винаходять, створюють.
Тобто, погляньте, що вони витворяють з їжею.
Як це описати?
Хороша їжа - це якби можна було скуштувати музику, почути колір.
Досконалість оточує вас.
Треба тільки вчасно зупинятись і смакувати її.
О, Густо мав рацію.
О, так.
О, надзвичайно.
Кожний смак був унікальний.
Але якщо поєднати один смак з іншим,
з'явиться щось нове.
Тепер у мене було таємне життя.
Єдиним, хто знав про це, був Еміль.
Гей, Еміле. Еміле.
Я знайшов гриб.
Йди сюди, ти добре ховаєш їжу. Допоможи надійно сховати це.
Він мене не розуміє, але з ним я можу бути самим собою.
Чому ти так ходиш?
Я не хочу постійно мити свої лапи.
Ти коли-небудь думав, що ми беремо їжу тими ж
лапами, на яких ходимо?
Ти коли-небудь думав, що ми кладемо в рот?
Весь час.
Коли я їм, я не хочу відчувати смак того, по чому ходили мої лапи.
Продовжуй.
Але якщо тато побачить, як ти ходиш, йому це не сподобається.
Що у нас тут?
Знайшов сир?
І не просто сир. Тотте сіє сп^ге сіє рауз!
Це чудово підійде до мого гриба.
І...
Цей розмарин! Цей розмарин
з кількома краплями зубрівки запашної.
Так, зберемо це разом, а потім... Знаєш...
Ми не хочемо це викидати у сміття. Це щось особливе.
Але ми маємо повернутися до колонії
до заходу сонця або, розумієш, тато...
Еміле!
Тут багато нерозкритих можливостей.
Ми маємо це приготувати.
І те, як ми це приготуємо, це насправді питання...
Так.
Головне - постійно перевертати.
Треба отримати хороший, рівний аромат диму.
Наближається гроза.
Гей, Ремі, гадаєш, нам треба...
Ти маєш це скуштувати!
Це... В нього такий... Воно таке пекуче, таке гарне...
Не зовсім схоже на смак диму. Це дійсно... Нагадує...
Такий смак "Бах-ба-бах-тара-бах". Ти не згодний?
- Як би ти назвав цей смак? - Блискав-чатий?
Так. Він блискав-чатий! Треба ще раз це зробити.
Добре, коли ще буде гроза, ми піднімемось на дах...
Я знаю, що потрібно! Шафран! Не достає трохи шафрану!
Шафран. Чому мені здається,
- що він на кухні? - Він на кухні.
- Шафран. - Невдала ідея.
Шафран.
Мені не подобається. Вона прокинеться.
Я ходив туди мільйон разів.
Вона вмикає кулінарний канал, і, бах, засинає.
Ти ходив туди мільйон разів?
Кажу тобі, шафран - те, що треба. Густо завжди використовує його.
Гаразд. Хто такий Густо?
Найвидатніший шеф-кухар у світі. Він написав цю кулінарну книгу.
Стривай. Ти вмієш читати?
- Ну, не дуже. - Хай тобі. А тато в курсі?
Ти можеш дізнаватися з книжок про те, чого не знає тато.
Тому я і читаю. І це теж наш секрет.
Я не люблю секретів.
Все це куховарство, читання і перегляд телебачення,
коли ми готуємо і читаємо.
Начебто ти втягуєш мене у злочин, а я дозволяю тобі це.
Чому я дозволяю?
Що ці діти так довго роблять?
А, Л'Аквільський шафран. Італійський. Як?
Густо каже, він відмінний. Добре, що стара леді любить...
Це не містика. Це вміння готувати.
Гей! Поглянь, Еміле, це Густо.
Видатне куховарство - не для слабких духом.
Вам треба мати фантазію, цілеспрямованість.
Треба пробувати робити те, що може не вийти.
Не дозволяйте нікому ставити собі меж
через ваш соціальний статус.
Ваша єдина межа - ваша душа.
Це правда. Готувати може кожний. Але видатними будуть сміливі.
Чистесенька поезія.
Але це тривало не довго.
Ресторан "Густо" втратив одну зі своїх п'яти зірок після
нищівного огляду А. Его, головного кулінарного критика Франції.
Це був жорстокий удар для Густо,
/ зневірений шеф-кухар помер незабаром після цього,
що, за традицією, позбавило ресторан ще однієї зірки.
Густо помер?
Біжи!
Ні, ти приведеш її до колонії!
- Ремі, допоможи! - Еміле! Качай лампу!
Я схоплю тебе.
Еміле, розгойдуй до мене.
Евакуація! Всі у човни.
- Пропустіть мене! - Книга.
Вибачте. Швидко, швидко.
Вперед, вперед. Мерщій, мерщій.
Підніміть міст! Давайте, давайте!
Гей, Джоні! Швидше!
Штовхай. Давай же.
Тримайся!
- Візьміть дитину. Тут! - Дай лапу.
Гей, зачекайте на мене!
Усі тут? Всі зібралися?
- Стривайте. Де Ремі? - Ось тут. Я іду.
Я іду!
Зачекай, синку. Дайте йому щось, за що можна схопитися.
Давай, хлопчику. Пливи, синку.
Давай же. Хапайся.
Ти зможеш.
- Ремі! - Тато!
Давай. У тебе вийде. Обов'язково вийде.
Хлопці, зачекайте. Стійте!
Ремі. Давай. Пливи.
Стійте! Зачекайте на мене. Стійте.
Тато?
Куди?
Я чекав
звука,
волоса,
знака,
чогось.
Кухня шеф-кухаря - Густо
Якщо ти голодний, випливай та оглянься, Ремі.
На що ти чекаєш і чому хандриш?
Я втратив свою родину, всіх своїх друзів,
мабуть, назавжди.
- Звідки ти знаєш? -Ну, я...
Ти - картинка. Чому я розмовляю з тобою?
Ти нещодавно втратив свою родину і всіх друзів. Тобі самотньо.
Так. А ти - не живий.
Але це не заважає мріям та роздумам.
Якщо весь час думати про те, що ти втратив,
не можна побачити те, що ти маєш попереду.
Тепер вибирайся та оглянься.
Шампанське!
Що ти робиш?
Я голодний.
Я не знаю, де я,
і коли знову знайду їжу.
Ремі, ти заслуговуєш на краще. Ти - кухар.
Кухар готує. Крадій забирає. А ти - не крадій.
Але я хочу їсти.
їжа знайдеться, Ремі.
Той, хто любить готувати, завжди має їжу.
- Думаєш, я шуткую? - В тебе кишка тонка.
Париж?
Весь цей час я жив під Парижем?
Ух-ти.
Як красиво.
Справжня краса.
Густо"? Це твій ресторан?
Ти привів мене до свого ресторану.
Здається, так і є. Так. Ось він! Я привів тебе сюди!
Я маю це побачити.
- Готове для сьомого столику. - Зараз.
- Одне замовлення: щука на пару. - Готове.
Мені потрібно більше бульйонних чашок.
Мені треба два каре ягня. Мені треба більше цибулі-порею.
Мені потрібно 2 порції лосося, З порції заіасіе сотрозее і 3 філе.
Три порції заіасіе сотрозее у приготуванні.
Почалося приготування смаженого лосося.
Три філе у приготуванні. Потрібні тарілки.
- Починайте сьомий. - Три заіасіе сотрозее готові.
Не заважай мені!
Духовку відчинено.
Мене просто завалило замовленнями.
Здрастуйте, шефе Скінер. Як проходить вечір?
- Вощоиг, шефе. - Здрастуйте, шефе Скінер.
- Доброго вечора, шефе. - Замовлення на філе сіеих.
Гей, босе, подивіться, хто тут.
Альфредо Лінгвіні, синок Ренати.
- Привіт. - Вже такий дорослий, га?
Пам'ятаєте Ренату, колишню пасію Густо?
- Так. Як вас... - Лінгвіні.
Так, Лінгвіні. Дуже приємно, що ви відвідали нас. А як...
- Моя мати? - Рената.
Так, Рената. Як вона? - Добре.
Але не... їй було краще. Тобто...
Вона померла.
Мені прикро.
О, не треба. Вона вірила в рай, тому вона у кращому місці.
Ну, типу, життя після смерті?
- Що це? - Вона залишила це для вас.
Гадаю, вона сподівалася, що це допоможе мені
отримати тут роботу.
Звісно ж. Густо б не коливався.
Будь-який син Ренати - це більше...
Так, ми візьмемо це до відома і коли з'явиться щось відповідне...
Ми вже взяли його.
Що? Як ви посміли найняти когось без мого...
Нам був потрібен прибиральник.
Ах, прибиральник. Ну...
Добре, що все владналося.
Не можу повірити.
Справжня кухня для гурманів, і я можу спостерігати за цим.
Ти читав мою книгу. Поглянемо, що ти знаєш, добре?
Хто шеф-кухар?
- Он той хлопець. - Дуже добре.
А хто головний після нього?
Помічник шеф-кухаря. Он там.
Помічник керує на кухні, коли відсутній шеф-кухар.
Соусами займається спеціаліст з соусів. Дуже важливий.
Спетсіе рагііе, сіеті спетсіе рагііе, обидва важливі.
Помічники - теж кухарі. Вони дуже важливі.
Ти - розумний пацюк. А це хто?
О, та це ніхто.
Не те щоб ніхто. Просто частина кухні.
Ні, він посудомийник чи щось таке.
Він миє посуд чи виносить сміття. Він не готує.
- Але він може. - О, ні.
Звідки ти знаєш? Що я завжди кажу?
Готувати може кожен.
Так, всі можуть. Це не означає, що всім слід це робити.
Але це його не зупиняє. Бачиш?
Що він робить? Ні. Ні! Ні, це жахливо!
Він псує суп. Що ніхто не помічає?
Це твій ресторан. Зроби щось.
Що я можу зробити? Я плід твоєї уяви.
Але він псує суп! Треба комусь сказати, що він...
Замовлення для п'ятого столика готове.
- Обережно, я позаду. - Готове.
Гаряче! Відкрита духовка!
Я позаду тебе.
Оиі, шефе. Один Шеі тідпоп, три ягня, дві качки.
Готуйте ці суфле для шостого столику, у'а.
- П'ять хвилин на приготування. - О, Боже.
Сьогодні, я хочу представити ґоіе дгаз.
Страву чудово приготовано.
Готове до подачі до сьомого столику. Давайте! Пішли!
Оиі, шефе.
Ремі! Чого ти чекаєш?
Це що, стане твоєю звичкою?
Ти знаєш, як це виправити. Це твій шанс.
Суп! Де суп? З дороги.
З дороги, прибиральнику.
Ти готуєш?
Як ти смієш готувати на моїй кухні?
Звідки в тебе хоробрість
взагалі, вдіяти щось настільки божевільне?
Тебе треба витягнути звідси та четвертувати!
Так я і зроблю. Закон буде на моєму боці.
Лярусе, витягни та четвертуй цю людину,
але спершу поклади його під прес, щоб видавити дур з його голови.
- Про що ти базікаєш? - Суп!
Суп?
Треба повернути суп!
Офіціанте.
Лінгвіні!
Тебе звільнено!
3-В-І-Л-Ь-Н-Е-Н-О! Звільнено!
Вона хоче побачити шеф-кухаря.
Але він...
- Що сказав клієнт? - То був не клієнт. То був критик.
- Его? - Солін ЛєКлар.
- ЛєКлар? Що вона сказала? - їй сподобався суп.
- Зажди. Що значить "Зажди"?
Через тебе я потрапив у неприємності.
Хтось питає про твій суп.
Що ще ти вигадав?
Мене все ще звільнено?
- Ви не можете звільнити його. -Що?
ЛєКлар сподобалося, так? Вона сказала вам про це.
Якщо вона напише огляд про це
та дізнається, що ви звільнили того кухаря...
- Він - прибиральник. - Але його страва їй сподобалася.
Як ми можемо зберегти репутацію Густо,
не дотримуючись його найголовнішого принципу?
А який це принцип, тасіетоізеїіе Тату?
Готувати може кожен.
Можливо, я жорстко поводився з нашим новим прибиральником.
Він пійшов на ризик,
і ми маємо винагородити його за це, як це зробив би шеф Густо.
Якщо він бажає спробувати себе у небезпечних заняттях,
навіщо нам йому заважати?
- Ти тікав? - О, так.
Оскільки ви проявили такий інтерес до його кулінарної кар'єри,
ви будете за неї відповідальною.
Може ще хтось бажає?
Тоді повертайтеся до роботи.
Ти або дуже щасливий або дуже нещасливий.
Ти приготуєш суп ще раз, але цього разу я буду стежити.
Дуже пильно стежити.
Вони гадають, що ти можеш бути кухарем. А знаєш, що я думаю?
Я гадаю, що ти підлий, переоцінюючий себе маленький...
Пацюк!
- Пацюк! - Зловіть пацюка.
Лінгвіні. Дістань щось, щоб зловити його.
Він утікає. Зловіть його, зловіть.
- Що мені тепер робити? - Вбий його.
- Зараз? - Ні, тільки не на кухні. Ти здурів?
Ти знаєш, що з нами буде,
якщо хтось дізнається, що в нас на кухні був пацюк?
Нас закриють.
Наша репутація і так вже у хибкому стані.
Забери його звідси. Подалі. Вбий його. Викинь. Давай но!
Не дивись так на мене! Не тебе ж спіймали.
Вони хочуть, щоб я знову готував!
Тобто, я не честолюбний. Я не намагався готувати.
Я просто хотів не потрапити у халепу.
Ти якось дивно управляєшся зі спеціями!
Що ти поклав туди? Орегано? Ні? А що? Розмарин?
Точно його, так? Розмарин?
Ти не розмарин туди кинув?
А що ж це таке було за...
Мені потрібна ця робота. Мене так багато звільняли.
Я не вмію готувати, а тепер я розмовляю з пацюком ніби ти...
Ти кивнув?
Ти кивав?
Ти мене розумієш?
Так я не з'їхав з глузду!
Зажди секунду, зажди.
Я не вмію готувати, так?
Але ти...
Ти вмієш, вірно?
Слухай, не скромничай. Заради Бога, ти ж пацюк.
Не має значення, що ти зробив - їм сподобалося.
Так. Це може спрацювати.
Гей, їм сподобався суп!
їм сподобався суп. Зможеш зробити це ще раз?
Добре, тепер я відпущу тебе.
Але ми займатимемось цим разом, добре?
Добре.
Тут я живу.
Звісно, це не шикарне місце, але, знаєш...
Не шикарне.
Могло бути гірше.
Є опалювання, світло, диван і телевізор.
Зараз все, що було моїм, стане твоїм.
Ти...
Це сон?
Найкращий сон.
Який ми можемо розділити.
Але чому тут?
Чому зараз?
Чому не тут?
Чому не зараз?
Яке місце підходить для мрій краще ніж Париж?
Доброго ранку, Маленький кухарю. Вставай та...
О, ні.
Ідіот! Я знав, що так станеться!
Я впустив до себе пацюка і дозволив користуватися своїми речами!
Яйця, вони пропали!
Тупий! Він вкрав їжу та утік! Чого я очікував?
Ось що я отримав за те, що довірився...
Привіт. Це для мене?
Смачно. Як ти це приготував?
Де ти взяв це?
Слухай, це чудово. Але не кради. Я куплю деякі спеції, гаразд?
О, ні. Ми спізнимося. Тільки не у перший день!
Давай, Маленький кухарю!
"Хоча я, як і інші критики,
списала 'Густо' у зв'язку зі смертю найвидатнішого шеф-кухаря,
а цей суп був наче відродженням. Пряний, але дуже ніжний смак".
- Солін ЛєКлар? -Так!
"Незважаючи ні на що, 'Густо' знову звернув на себе нашу увагу.
Тільки час покаже, чи заслуговують вони на це".
Ну...
Ви знаєте.
Я знаю, що це глупо і дивно, але ми не можемо робити це поодинці,
тому нам треба робити це разом, так? Ти зі мною?
Отже, розпочнемо!
я...
Ласкаво просимо до аду. А тепер, приготуй той суп знову.
Використовуй стільки часу, скільки тобі потрібно. Хоч тиждень.
Суп.
Ти, маленький...
Ти, сучий...
Ти маєш...
Це не спрацює, Маленький кухарю!
В мене буде істерика, якщо ми це повторимо ще раз.
Треба дещо з'ясувати.
Дещо без укусів, щипків
або тупотіння твоїх маленьких пацюкових лап по моїй спині.
Ніяких укусів та біганини!
Ніякої біганини чи поспіху. Розумієш, Маленький кухарю?
Маленький кухарю?
О, ти зголоднів.
Гаразд. Давай продумаємо це.
Ти можеш готувати, а я можу виглядати
людиною.
Нам треба розробити систему, щоб я робив те, що тобі треба
так, щоб це не виглядало, ніби мною керує маленький пацюк-кухар.
Ти слухаєш мене? Я з'їхав з глузду! Я з'їхав з глузду!
У холодильнику, балакаю з пацюком про куховарство у супер-ресторані.
- Мені це ніколи не вдасться! - Лінгвіні?
Треба поговорити.
Я не можу весь час перевіряти, чи ти кивнув "так" чи "ні"...
Пацюк! Я бачив його!
- Пацюк? - Так, пацюк. Поруч із тобою.
Що ти тут робиш?
Просто ознайомлююся з різними овочами та іншим.
Геть звідси.
Можна дуже добре вивчити овочі!
Ледве не попалися. Ти там у порядку?
Як ти це зробив?
Якось дивно і ненавмисно!
Один погляд і я зрозумів, що ми думаємо про одне й теж божевілля.
Добре.
Куди ти ведеш мене? Зачекай.
Зачекай. Вибач.
Гаразд.
Добре.
СПАГЕТІ
Ваше здоров'я!
Гаразд.
Він приготував це.
Вітання. Ти зумів повторити свій випадковий успіх.
Але для того, щоб вижити на моїй кухні, ти маєш готувати не тільки суп.
Колетт буде навчати тебе всьому тут.
Слухайте, я хочу, щоб ви знали,
що це така честь для мене навчатися під...
Досить! Тепер слухай. Я хочу, щоб ти знав, з ким маєш справу.
Скільки жінок ти бачиш на цій кухні?
Ну, я...
- Тільки мене. Знаєш, чому? -Ну, я...
Тому що "висока кулінарія" - це застаріла ієрархія,
збудована на правилах, вигаданих дурними старими чоловіками.
Правилах, створених, щоб не дозволити жінкам потрапити сюди.
Але все ж таки я тут. Як це сталося?
Тому що, ну, тому що ви...
Тому що я - найзавзятіший кухар на цій кухні.
Я довго і наполегливо працювала, щоб потрапити сюди,
і я не хочу ризикувати через якогось прибиральника, якому пощастило.
Зрозумів?
Ух-ти!
Легко готувати. Приємно їсти. "Густо" робить китайську їжу
неперевершеною.
СЕНДВІЧІ ДЛЯ МІКРОХВИЛЬОВОЇ ПЕЧІ ВІД ГУСТО
- Гарна робота, Франсуа, як завжди. - Дуже добре, правда?
Я хочу, щоб ви придумали дещо для моїх нових заморожених продуктів.
Кукурудзяні цуценята Густо.
Це як кукурудзяні хот-доги, тільки маленькі. На один укус.
Що за кукурудзяні хот-доги?
Звичайні сосиски, вмочені у тісто й добре обсмажені. По-американськи.
Придумайте щось.
Мабуть, взагалі, як Густо та з капелюхом Гекельбері Тома.
Або як велике кукурудзяне "вухо", схоже на хот-дог.
Так. Але, будь ласка, з гідністю.
ШЕФ-КУХАР ГУСТО
Рената Лінгвіні
Покличте мого адвоката!
Згідно з даним заповітом,
якщо по закінченні двох років з моменту смерті
не з'явився спадкоємець;
проценти від ресторану "Густо" переходять до другого шеф-кухаря.
Я знаю умови заповіта.
Я хочу знати, чи цей лист... Чи змінює все поява того хлопця!
Вони не дуже схожі.
Вони зовсім не схожі. Він - не син Густо.
Густо не мав дітей, і чому він з'явився саме зараз?
Період часу, вказаний у заповіті, минає менше ніж через місяць!
Раптом з'являється якийсь хлопець із листом від
своєї нещодавно померлої матері, і заявляє, що Густо - його батько?
Дуже підозріло!
- Це з "Густо"? - Так, так, так.
- Можна? - Авжеж.
Але хлопець не знає.
Вона каже, що не розповідала йому та Густо, і просить мене не казати.
- Чому вона сказала вам? Для чого? - Щоб хлопчик отримав роботу.
- Тільки через роботу. - Ну, так.
Тоді чого ви хвилюєтеся? Якщо він тут працює,
за ним можна спостерігати, поки я дізнаюся про щось.
Дізнаюся, наскільки це правда.
Мені потрібно, щоб ви зібрали деякі зразки ДНК
у хлопця. Можливо, волосся.
Запам'ятайте мої слова. Все це дуже підозріло.
Він щось знає.
Розслабтеся, він - прибиральник. Гадаю, ви з ним справитеся.
Що ти робиш?
Ріжу овочі. Ріжу овочі?
Ні! Ти даремно тратиш сили та час!
Гадаєш, приготування їжі - це легко, як у мами на кухні?
Ну, моя мама ніколи не стикалася
з обіднею метушнею, коли приходить купа замовлень,
всі страви різні та складні,
з різним часом приготування,
але вони мають потрапити до столику
точно у певний час гарячими і неперевершеними!
Кожна секунда на рахунку, і ти не можеш гаяти час!
Що це таке? Тримай своє місце чистим!
Коли треба готувати багато страв, що трапляється?
Безладдя гальмує процес.
їжа не готується, замовлення скупчуються. Катастрофа.
Я допоможу тобі запам'ятати.
Підтримуй порядок на своєму місці, або я вб'ю тебе!
Твої рукава виглядають так, ніби тебе на них знудило.
Тримай долоні та руки близько до тіла. Ось так. Бачиш?
Завжди вертайся у це положення.
Кухарі рухаються швидко. Гостре начиння, гарячий метал, притискай.
Ти мінімізуєш порізи та опіки. Також тримай рукава чистими.
Це відмінна ознака кухаря. Брудний фартух, чисті рукава.
Я добре знаю стиль куховарства Густо.
У шеф-кухаря Густо в кожній страві було щось несподіване.
Я покажу тобі. Я пам'ятаю всі його рецепти.
- Завжди робити щось несподіване. - Ні. Дотримуйся рецепту.
- Але ви щойно сказали... - Ні, ні, ні.
Його робота полягала в тому, щоби бути несподіваним. А наша робота...
Слідувати його рецептам. - Саме так.
Як можна сказати, чи смачний хліб, не скуштувавши його?
Ані запах, ані вигляд, а тільки хрускіт кірки.
Слухай.
Симфонія хрускоту. Тільки найкращий хліб так звучить.
Найкращий спосіб отримати найкращий продукт - мати його
першим, а зробити це можна тільки двома способами.
Виростити продукт самому, або підкупити того, хто його вирощує.
Уо/'/а/ У найкращому ресторані все найкраще.
Люди гадають, що "висока" кухня - це претензійно, і шеф-кухар теж такий.
Але це не так. Пало, он там, утік з дому в 12 років.
Найнявся у цирк акробатом.
Потім його звільнили за роман з донькою інспектору манежу.
- Хорст сидів у в'язниці. - За що?
Ніхто точно не знає. Щоразу, коли його питають, він каже щось нове.
Я "кинув" велику корпорацію.
Я пограбував другий банк Франції за допомогою кулькової ручки.
Я створив озонову діру над Авіньйоном.
Я вбив чоловіка цим великим пальцем.
Ніколи не грай в карти з Помпіду.
Йому заборонено грати від Лас-Вегаса до Монте-Карло.
Лярус возив зброю для повстанців. - Яких повстанців?
Він не каже. Напевно, вони не перемогли.
Тепер ти розумієш.
Ми маємо різне минуле. Ми - більше, ніж просто кухарі.
-Ми? - Оиі. Тепер ти - один з нас, оиі?
Оиі. Дякую за всі поради щодо куховарства.
-1 тобі теж спасибі. - За що?
За те, що приймаєш це.
Пацюк!
- Але він... - Я випустив з рук свої ключі.
Ви вже зробили вибір?
- Ваш суп - чудовий. Але... - Але ми завжди його замовляємо.
- Що ще у вас є? - У нас є відмінна тоіе дгаз.
Я знаю про ґоіе дгаз.
Звичайна страва, що колись була популярною.
А що нового може запропонувати шеф-кухар?
- Мене спитали про нові страви! - Нові?
Так. Що їм відповісти?
-1 що ти їм сказав? - Я сказав, що спитаю!
Про що ви базікаєте?
- Клієнти питають про нові страви. - Що їм сказати?
- Що ти їм сказав? - Я сказав, що спитаю!
Це просто.
Візьми один зі старих рецептів Густо,
щось, що ми не готували якийсь час...
Вони знають старі страви, їм подобається суп Лінгвіні.
Вони просять страву від Лінгвіні?
Багатьом клієнтам подобається цей суп. Ми всі так кажемо.
Ми так казали?
Дуже добре. Якщо вони хочуть Лінгвіні,
скажи, що шеф-кухар Лінгвіні приготував для них щось особливе.
Щось, чого немає в меню.
О, не забудь наголосити
- на унікальності цієї страви. - Оиі, шефе.
Настав час проявити силу твого таланту, Лінгвіні.
Забута улюблена страва шеф-кухаря - солодке м'ясо а-ля Густо.
- Колетт тобі допоможе. - Оиі, шефе.
Зараз поспішай. Наші клієнти зголодніли.
Ви впевнені? Той рецепт був абсолютно невдалим.
Так казав сам Густо.
Тільки спроба розкрити потаємні потреби шеф-кухаря.
"Солодке м'ясо а-ля Густо.
Солодке м'ясо готується у соляній кірці водоростей
з щупальцями каракатиці, у пюре з шипшини собачої
з яйцями морського молюску та сушеною білою цвіллю?
Анчоусово-лакричний соус?"
Я не знайома з цим рецептом, але це від Густо, тому...
Пало! Ми замочили телячий шлунок, так?
Так! Я зараз дістану його.
Телячий шлунок?
Гаразд.
Зараз повернуся. Де...
Гей, мені треба... Гей!
Не звертай на мене уваги. Мені треба позичити це дуже швидко.
Подивимось, тут...
Я повернуся.
Дякую.
Вибачте. Я маю...
Очевидно, мені потрібно ось це. Я...
Я візьму це.
У мене є деякі з цих спецій.
Добре.
Що ти робиш? Ти маєш
готувати страву за рецептом Густо.
Ось рецепт.
У цьому рецепті не потрібна олія білого трюфеля.
А що ще ти... Ти імпровізуєш?
Немає часу для експериментів. Клієнти чекають.
Ви маєте рацію. Мені слід прислухатися до вас!
- Припини це! - Припинити що?
Напружувати мене! Зупини все, щоб ти не робив.
- Де особливе замовлення? - На підході!
- Я гадав, ми разом у цьому. - Так, ми разом.
- Тоді, що ти робиш? - Дуже важко пояснити.
- Особливе? - Заберіть його!
Гей, гей. Я забула анчоусово-лакричний соус.
- Не смій. - Не смію, не смію. Я...
Вибач.
Лінгвіні закінчив свою страву?
Ла. Вона просто жахлива. Все зіпсовано.
- Ви її куштували? - За, звісно, перед тим, як замінити.
Добре. Що? Як він міг замінити її?
Він замінив її, коли її виносили!
їм сподобалося!
Інші клієнти вже питають про цю страву і про Лінгвіні.
В мене ще сім замовлень!
Чудово.
Одну для мене.
Особлива страва Лінгвіні - солодке м'ясо
Особливе замовлення!
Що це?
Особливе замовлення! Особливе замовлення!
За Лінгвіні.
- Вітаємо, м-ре Лінгвіні. - Молодець, у'а?
Випий, там ще багато.
Зроби перерву, Маленький кухарю. Подихай повітрям.
Ми добре попрацювали сьогодні.
У мене твій ковпак!
А тепер серйозно.
Я б хотів поговорити з тобою, Лінгвіні, в своєму кабінеті.
- У мене неприємності? - Ні в якому разі.
Трохи вина, дружня бесіда. Тільки ми, кухарі.
Цей ріопдеиг більше не буде питати твоєї поради, Колетт?
Він отримав все, що хотів.
За твій успіх, Лінгвіні?
Ти - молодець.
Я відіп'ю тільки із ввічливості. Насправді, я зовсім не п'ю.
Звісно, не п'єш. Я б це теж не пив.
Але ти будеш просто неймовірним ідіотом,
якщо не оціниш це "Спаіеаи І_а1оиг" 61 року.
А ви, топзіеиг Лінгвіні, - не ідіот.
Давайте вип'ємо за те, що ви - не ідіот.
- Ремі! - Еміле?
Не можу повірити! Ти живий!
- В тебе вийшло! Я думав, що ніколи вас не побачу!
Ми думали, що ти не вижив у такій течії.
А що ти їсиш?
Я не знаю.
Гадаю, це була якась упаковка.
Що? Ні. Ти тепер в Парижі, малюк. У моєму місті.
Мій брат не буде їсти якесь сміття у моєму місті.
Ремі! Ти крадеш? Ти сказав Лінгвіні, що він може довіряти тобі?
- Так і є. Це для мого брата. - Але хлопець може втратити роботу.
В мене теж можуть бути проблеми. Але все під контролем, так?
- Ще вина? - Я не повинен, але... Так.
Отже, де ти навчався, Лінгвіні?
Навчався? Гаразд.
Ти ж не думаєш, що я повірю, що ти готував це вперше?
- Авжеж. - Я так і знав!
Це мій... Другий, третій, четвертий... П'ятий раз.
Перший був в понеділок.
Але я виносив сміття багато разів до цього...
Так, так. Випий ще вина.
Розповісиш мені про свої інтереси, Лінгвіні?
- Тобі подобаються тварини? - Що? Тварини? Які?
Звичайні - собаки, кішки, коні, морські свинки,
пацюки.
Я дещо приніс... Ні, ні, ні, ні!
Випльовуй це негайно!
Я маю викласти тобі урок щодо їжі. Заплющ очі.
А тепер відкуси... Ні! Ні! Ні!
- Тільки не дуже швидко! - Надто пізно.
Ось.
Жуй це повільно. Думай тільки про смак.
- Розумієш? - Не зовсім.
Вершковий, солонувато-солодкий, пряний горіховий присмак.
- Ти це відчув? - О, я відчуваю горіховість.
Заплющ очі. Тепер скуштуй це.
Зовсім інша річ, так? Солодко, хрустко, різкувато наприкінці.
- Так. - А тепер скуштуй їх разом.
Гаразд.
Здається, я починаю відчувати вишуканість цих смаків.
- Це, мабуть, горіховий присмак. - Розумієш?
- А може, різкість. - Точно.
А тепер уяви, що усі чудові смаки у світі
поєднали у незвичайні комбінації.
Цей смак не схожий ні на що! Час відкрити!
Гадаю...
- Ти знову втратив мою думку. - Так.
Але це було цікаво.
Найцікавіше сміття, яке я колись... Гей! Що ми робимо?
Тато ще не знає, що ти живий!
Нам треба піти до колонії! Всі будуть у захваті!
- Так! Але... -Що?
Справа в тому, ну, взагалі, я маю...
Що ти маєш важливішого, ніж твоя родина?
Що в тебе найважливішого?
Ну, я...
Ніякої шкоди від цього візиту.
- В тебе був домашній пацюк? - Ні.
- Ти працював з ними в лабораторії? - Ні.
Може, ти колись жив в убогості?
Ні-ні-ні.
Ти щось знаєш про пацюків! Точно щось знаєш!
Ти знаєш, хто знає. Тра-та-та, про пацюків.
- Гей! Чому вони це так називають? -Що?
НаШоиШе. Це щось тушковане? Чому ця страва так називається?
Якщо б ви мали дати назву страві,
ви б назвали її так, щоб її хотілося з'їсти.
Коли чуєш "рататуй", його не хочеться з'їсти.
Звучить якось неапетитно.
Нажаль, у нас зовсім закінчилося вино.
Мій син повернувся.
Мені так і не вдалося знайти когось, хто шукав би отруту замість тебе.
Слава Богу, не було нічого отруєного, але це було не легко.
- Це все через тебе. - Я знаю. Вибач, тато.
Головне, що ти повернувся.
- Так, ну, щодо цього... - Ти схуднув. Чого це?
Нестача їжі або надлишок снобізму?
Чи важко самому у великому світі?
Звісно, але я вже не дитина.
- Агов. Що трапилося? - Я можу сам про себе подбати.
Я знайшов гарне місце тут неподалік, отже я зможу часто приходити.
Тільки холодний сплеск реальності може...
- Приходити? - Я приходитиму. Правда. Часто.
- Ти йдеш? - Ні. Це не важливо, тато. Я просто...
Ти ж не думав, що я залишуся назавжди?
Отже, прийшов час пташині залишити рідне гніздо.
Ми - не птахи. Ми - пацюки.
Ми не залишаємо гнізд. Ми робимо їх більшими.
- Ну, може, я - інший вид пацюка. - Може, ти - зовсім не пацюк.
Може, це до кращого.
Гей! В тебе сьогодні добре виходить, га?
Пацюки. Ми тільки беремо, тато.
Я втомився брати. Я хочу віддавати.
Я хочу внести щось у цей світ.
- Ти говориш як людина. - Вони не такі погані, як ти кажеш.
- Невже? А чому ти такий впевнений? - О, Боже.
Я спостерігав за ними у безпосередній близькості.
- Так? Наскільки близько? - Достатньо близько.
І вони не такі погані, як ти говориш.
Ходімо зі мною. Я хочу тобі дещо показати.
Знаєш, я залишуся тут.
Перш, ніж зачинитися, впевніться, що підлоги та столи - чисті.
Стривайте. Ви хочете, щоб я залишився і все прибрав?
А в чому проблема?
- Ні в чому. - Добре. Побачимось завтра.
Ми - тут.
ЩУРЯЧА ОТРУТА
Добре поглянь сюди, Ремі.
Подивись, що трапляється,
коли пацюк дуже близько підбирається до людей.
Ми живемо у світі, що належить ворогу.
ЩУРЯЧА ОТРУТА - МИТТЄВОЇ ДІЇ
"БЕЗЖАЛІСНИЙ ЩУРЯЧИЙ ВБИВЦЯ" ДЛЯ ДОМУ І САДУ
Нам треба бути обережними.
Ми у безпеці тільки разом, Ремі.
Зрештою, ми можемо покластися тільки на себе самих.
- Ні. -Що?
Ні. Я не вірю в це, тато. Ти кажеш, що майбутнє...
Може бути тільки таким?
Така вже реальність. Ти не можеш змінити природу.
Природа заснована на змінах, тато. Ми можемо внести свою лепту.
І все починається там, де ми захочемо.
- Куди ти? - Вперед з удачею.
Гей. Так.
Припини.
Доброго ранку.
Отже, шеф-кухар запросив тебе випити?
Добре.
Добре. Що він сказав?
Що?
Що, ти не можеш розповісти мені?
Пробач мене за втручання у твої близькі відносини з шеф-кухарем.
О, я розумію.
Ти використовуєш мене, щоб я вчила тебе кулінарним трюкам,
щоб вразити боса, а потім ігноруєш мене?
Прокидайся. Прокидайся.
Я думала, ти - не такий.
Я думала, що ти вважаєш мене іншою.
Я думала...
Я не повинна була тобі допомагати!
Якщо б я думала тільки про себе, я б зробила так, щоб тебе звільнили.
Але...
Я хотіла твого успіху. Ти сподобався мені.
Але я помилилася.
Колетт. Зачекай. Колетт!
Це кінець, Маленький кухарю. Я більше не можу цього робити.
Колетт! Зачекай! Не йди.
Слухай, я - поганий оратор. І кухар я теж поганий.
Але тільки не з твоєю допомогою.
Я ненавиджу удавану скромність. Це просто інший спосіб брехати.
- У тебе талант. Ні, таланту немає. Дійсно! Це не я.
Коли я додав той інгредієнт
замість того, щоб дотримуватися рецепту, як ти наказала,
то теж був не я.
- Що ти маєш на увазі? - Тобто, я б цього не зробив.
Я би дотримувався рецепту.
Я би додержувався ваших порад.
Я би завжди додержувався твоїх порад.
- Мені подобаються твої поради. -Але...
Але я...
Не роби цього.
У мене є секрет. Він не дає мені спокою.
- У мене... -Що? Ти...
- У мене... - У тебе парша?
Ні, ні, ні. У мене... Мій крихітний...
Маленький...
- Крихітний кухар, що дає підказки. - Крихітний кухар?
Так. Так. Він...
- Він тут. - В мозку?
Чому з тобою так важко розмовляти? Добре. Ось так.
Ти надихаєш мене. Я ризикну усім.
Я ризикну здатися найвеличезнішим ідіотом у світі.
Хочеш знати, чому я так швидко вчуся?
Хочеш знати, чому я так чудово готую?
Не смійся! Я покажу тобі!
Ні! Ні!
- Що це, Амбрістер? - "Густо".
- Нарешті, закривається? - Ні.
- Великі фінансові проблеми? - Ні, це...
Оголосили нову серію сендвічів для мікрохвильової печі?
Що? Що? Говори.
Він знову став популярним.
- Я не писав про "Густо" кілька років. - Ні, сер.
У своєму останньому огляді
- я засудив його. - Так, сер.
Написав, що Густо знайшов своє гідне місце в історії
поруч із іншим таким же видатним шеф-кухарем,
топзіеиг Боярді.
Перемога.
Така моя кінцева думка. Моє останнє слово.
- Останнє слово. - Так.
Тоді скажи мені, Амбрістер,
як він може бути популярним?
Ні, ні, ні, ні, ні, ні, ні!
ДНК співпадає, час - теж, все збігається.
Він - син Густо.
Цього не може бути! Це все підстроєне!
Хлопець все знає!
Подивіться, як він прикидається ідіотом.
Він грає зі мною, як кішка з кулькою... Чогось.
- З клубком? - Так! Він прикидається тупицею.
Знущається наді мною з пацюком. - Пацюком?
Так. Він всюди його носить.
Навмисно хоче змусити мене вважати його важливим.
- Пацюка. - Точно!
Пацюк - важливий?
Звісно, ні! Він просто хоче, щоб я так думав.
О, я розумію, що це награно.
Пацюк був у 1-й робочий день хлопця. Я наказав вбити пацюка.
А тепер він хоче, щоб я всюди його бачив.
Він тут! Ні, не там, він тут!
У мене галюцинації, я здурів? Там що, привид пацюка чи ні?
Але, о, ні!
Я не хочу бути втягнутим у цю дрібну інтригу...
Мені слід хвилюватися щодо цього? Щодо вас?
Я не можу звільнити його. Його помітили.
Якщо я звільню його, всі здивуються, чому.
А я менш за все хочу привертати загальну увагу до цього.
Чого ви так хвилюєтеся?
Чи не добре бути популярними?
Чи не гарно, що назва "Густо" з'являється на обкладинках?
Ні, якщо там його обличчя!
У "Густо" вже є обличчя - товсте, приємне та знайоме.
БУРІТО ДЛЯ МІКРОХВИЛЬОВОЇ ПЕЧІ ВІД "ГУСТО"
І воно продає буріто! Мільйони і мільйони буріто!
Строк минає через три дні.
Тоді ви можете звільнити його, коли він вже не буде корисним,
і ніхто навіть не дізнається.
Я хвилювався за зразок волосся що ви дали мені.
- Маю повернути його до лабораторії. - Чому?
Тому що вперше його ідентифікували як волосся гризуна.
- Ні, ні, ні. -Що?
Спробуй це. Це краще.
Ну, оскільки ти...
Пацюк!
Маленькі, огидні істоти.
Мені нагадали, наскільки хибким було моє положення.
Як світ дійсно бачив мене.
/ все ставало все гірше.
Ремі!
Гей, гей, гей, маленький братику!
Ми боялися, що ти не з'явишся.
- Гей, Ремі! Як справи? - Ти розповів їм?
Еміле, я ж просив тебе цього не робити!
Але ти знаєш цих хлопців. Вони - мої друзі.
Я думав, їм можна було сказати. Слухай, мені прикро.
Не кажи мені, що тобі прикро, скажи їм, що тобі прикро.
- Тут якась проблема? - Ні, ніякої.
Зачекай тут.
Зачинено?
- Ремі, що ти тут робиш? - Гаразд. Еміль з'явився з...
Гаразд, я просив його. Я казав йому... А він узяв і розтріпав...
Так, це жахливо.
Взагалі, вони голодні, а безпечна їжа зачинена. Отже, мені потрібен ключ.
- Вони хочуть, щоби ти вкрав їжу? -Так. Ні! Це...
Це складно. Вони - твоя родина, але вони не розділяють твої ідеали.
Якщо б шеф-кухар Чудові Штанці розділяв мої ідеали,
гадаєш, я би продавав тут барбекю?
Чи буріто для мікрохвильовки?
Або курча, що застряють у зубах?
Такі ж французькі як кукурудзяні хот-доги!
Незабаром!
Ми тут винаходимо нові способи продаж.
А бажаєте крихітну порцію рубця?
Я не можу керувати використання ними мого образу.
- Я - мертвий! - Ви можете заткнутися?
Мені треба подумати! Інформація розповсюджується. Я не можу
змусити їх мовчати - весь клан очікує, що я буду годувати їх і...
Ось так.
Заповіт Густо
Гей. Твій заповіт!
- О, це цікаво. Можна я... - Давай.
Кухар Альфредо Лінгвіні пропонує нові страви
Лінгвіні?
Кухар Лінгвіні: нове обличчя старого ресторану
Чому Лінгвіні згадується у твоєму заповіті?
Це колись був мій кабінет.
ЗВІТ ПРО АНАЛІЗ ДНК
Шановний месьє Скінер, Мене звуть Рената Лінгвіні.
Заповіт Августа Густо
Август і я були дуже близькими.
"Моя рука - мій свідок" - А. Густо
Будь ласка, не кажіть Альфредо
для існуючих спадкоємців
Альфредо - син Густо.
існуючі спадкоємці - Лінгвіні. - Син.
Він - твій син?
- У мене є син? - Як ти можеш не знати про це?
Я - плід твоєї уяви. Якщо ти не знав, звідки міг знати я?
Отже, твій син - повноправний власник цього ресторану!
Ні! Ні! Пацюк!
- Вибачте, шефе. - Пацюк! Він вкрав мої документи!
- Він утікає! -Агов, м-ре шеф-кухар!
Ти! Геть з мого кабінету! - Це ви в його кабінеті.
До дна, Лінгвіні!
Ваше здоров'я, у'а.
ПОПУЛЯРНИЙ ШЕФ-КУХАР СТАЄ ВЛАСНИКОМ "ГУСТО"
ЛІНГВІНІ ПРИПИНЯЄ ПРОДАЖ ЗАМОРОЖЕНИХ ПРОДУКТІВ
НОВИЙ ВЛАСНИК НОВОГО "ГУСТО"
І_е *іоигпаІ ВИСХІДНА ЗІРКА "ГУСТО
- Шефе! Шефе! - Шефе Лінгвіні!
Ви фантастично швидко стали популярним, але ніде не навчалися.
У чому секрет вашої геніальності?
Секрет? Ви хочете знати правду?
Я - син Густо. Напевно, це у мене в крові.
Однак, до недавнього часу ви про це не знали.
Ні.
І після цього ви стали власником цього ресторану.
Як ви дізналися?
Ну, якась частина мене про це знала.
Частина від Густо?
- У чому ви черпаєте натхнення? - У натхнення багато імен.
- Моє зветься Колетт. -Що?
У мене щось у зубах застрягло.
Санітарний інспектор.
Я хочу повідомити про зараження пацюками.
Вони захопили мій... Ресторан "Густо".
"Густо"?
Я можу завітати. Подивимось. Перша нагода за три місяці.
Це має відбутися зараз! Це вишуканий ресторан!
Мопзіеиг, дякую за інформацію. Якщо буде нагода, я займуся цим.
Але пацюк! Ви повинні...
Він вкрав мої документи.
- Робочий час скінчився. - Він мав завершити годину тому.
Вощоиг, та спегіе. Приєднуйся до нас.
Ми тут говорили про моє натхнення.
Так, він зве його своїм маленьким кухарем.
Ні, моя люба. Я мав на увазі тебе.
- Це він. - Его?
Антон Его!
Це Его?
Не можу повірити.
- ВИ - /770А75/ЄІУГ ЛІНГВІНІ? - Здрастуйте.
Вибачте, що я втручаюся у ваше передчасне святкування,
але гадаю, що було б чесно надати вам шанс перемогти,
оскільки ви новачок у цій грі.
- Грі? - Так.
А ви грали без суперника.
Що, як ви, можливо, здогадуєтеся, проти правил.
Ви - Антон Его.
Ви не достатньо розумний для людини, що швидко досягла успіху.
І ви худий для людини, що любить їжу.
Я не люблю їжу. Я її обожнюю.
А якщо мені щось не подобається, я не ковтаю це.
Завтра ввечері я повернуся з великими сподіваннями.
Моліться, щоб не розчарувати мене.
Слухайте, ми, французи, не любимо грубити, але зараз обідній час.
Вона хотіла сказати: "Зараз обідній час, а ми - французи".
Не дивись на мене так.
Ти відволікав мене під час розмови з пресою.
Як я можу сконцентруватися, коли ти весь час смикав мене за волосся?
І ще одна річ.
Тут має значення не тільки твоя точка зору.
Колетт теж вміє готувати.
Гаразд, ну от і все!
Відпочинь трохи, Маленький кухарю.
Я тобі не лялька,
а ти мені не ляльковик!
Кухар - це пацюк.
Охолонь та заспокойся, Маленький шефе.
Его збирається прийти, і мені треба зосередитися!
Ти, дурний...
Ух-ти. Я такого раніше не бачив.
Так, схоже, що ти, типу, його вихованець.
Вибач, Ремі.
Я знаю, що там надто багато людей.
Я пробував обмежити... - Знаєш, що?
Все гаразд. Я був егоїстом.
- Ви зголодніли? - Ти серйозно?
Гаразд. Обід - за мною. Ми підемо після зачинення.
-1... - Так.
...скажи татові привести весь клан.
Маленький кухарю?
Чудово, синку. Інсайдерська робота. Ось це допомога.
Маленький кухарю?
Агов, Маленький кухарю.
Я думав, ти повернувся у квартиру.
Коли тебе там немає, я не знаю...
Здається, неправильно залишати все так, як воно є, отже...
Слухай, я не хочу боротьби.
Я перебував під великим тиском.
Багато чого змінилося за короткий час, вірно?
Я раптом став Густо.
І я маю бути Густо, інакше
люди будуть розчаровані.
Дивно.
Знаєш, я ніколи нікого раніше не розчаровував,
тому що ніхто нічого від мене не очікував.
І те, що люди очікують чогось від мене зараз,
це тільки твоя заслуга.
Я був несправедливим до тебе.
Ти ніколи не підводив мене, і я маю завжди про це пам'ятати.
Ти був хорошим другом.
Найкращий друг, про якого хлопець може...
Що це?
Що відбувається?
Гей...
Ти...
Ти крадеш їжу? Як ти міг?
Я думав, ти - мій друг! Я довіряв тобі!
Геть! Ти разом зі своїми приятелями-пацюками!
І не повертайся,
або я зроблю з тобою те, що в ресторанах роблять зі шкідниками.
Ти маєш рацію, тато. Кого я обманюю?
Ми такі, які ми є. Пацюки.
Ну, незабаром він піде, а ти тепер знаєш, як потрапити усередину.
Кради все, що хочеш.
- А ти підеш? - Я втратив апетит.
Що б ви хотіли сьогодні ввечері, сере?
Я б хотів ваше серце, смажене на рожні.
Заходь!
Сьогодні великий день. Ти маєш їм щось сказати.
- Наприклад? - Ти ж бос. Надихни їх.
Увага. Увага всім.
Сьогодні дуже важливий вечір.
Апетит наближується, і в нього велике "его".
Тобто, Его. Він збирається завітати до нас. Цей критик.
І він щось замовить.
Страву з нашого меню.
І нам буде треба приготувати її, якщо тільки це не буде холодна страва.
Не можеш не хвилюватися за це?
Тобі не треба бути тут у робочий час. Це не безпечно.
Я зголоднів!
І мені для щастя не потрібна та їжа; що усередині.
Головне, друже, не бути перебірливим.
- Спостерігай. - Ні, зачекай!
- О, ні! Ні, ні! Що нам робити? - Я покличу тата.
Ти можеш думати, що ти - кухар, але ти все ще тільки пацюк.
Він дійсно забрав одну зірку останнього разу, коли робив огляд.
Можливо, це дійсно зруйнувало... Тато.
- Відчуваю погану енергію. - Але я ось, що тобі скажу...
- Его тут. - Его? Він тут?
Антон Его - просто черговий клієнт. Давайте готувати!
Так! Давайте...
Гаразд.
У мене є проста ідея.
Ти створиш для мене нову серію заморожених продуктів від Скінера.
А я, у свою чергу, не вб'ю тебе.
Аи гєуоіг, пацюк!
Ви знаєте, що б ви хотіли сьогодні ввечері, сер?
Так, напевно.
Прочитавши багато перебільшених відгуків про вашого нового кухаря,
знаєте чого я хочу?
Трохи перспективи.
Ось так. Я хочу свіжої, прозорої, цікавої перспективи.
Яке вино ви можете запропонувати з цим?
- З чим,сер? - З перспективою. Чи нічого немає?
я...
Дуже добре. Оскільки у вас немає перспективи,
і ні у кого в цьому чортовому місті її теж немає,
я пропоную вам угоду.
Ви забезпечуєте їжу, я надаю перспективу.
І до цього шикарно підійде "СНеуаІ ВІапс" 1947 року.
Боюся, що...
Що ви вибрали на обід?
Передайте кухарю Лінгвіні, що я хочу те, що він насмілиться подати мені.
Скажіть, що я хочу, щоби він постарався на славу.
Я з'їм те, що він приготує.
- Отже, ми здалися. - Чому ти так кажеш?
Ми - у клітці усередині багажника,
очікуємо майбутнього із замороженою їжею.
Ні, тільки я - у клітці. Я здався.
Ти - вільний.
Я - вільний рівно настільки, наскільки вільним ти мене уявляєш.
Це і тебе стосується.
Не треба. Я втомився прикидатися. Для батька я прикидаюся пацюком.
За допомогою Лінгвіні я прикидаюся людиною.
Я уявляю, що ти існуєш для того, щоб мати співрозмовника.
Ти кажеш мені тільки те, що я вже знаю!
Я знаю, хто я! Нащо ти кажеш мені про це?
Нащо мені прикидатися?
Але ти не прикидаєшся, Ремі.
І ніколи не прикидався.
Ні. Моя друга ліва.
Тато? Тато, я тут!
Я у багажнику! Що за...
Тато!
- Гей, маленький братику! - Еміле!
Я люблю вас, хлопці!
Куди ти?
Повертаюсь у ресторан. Вони не впораються без мене.
- Чому це турбує тебе? - Тому що я - кухар!
Це твій рецепт.
Як ти можеш не знати свій власний рецепт?
Я не записував його. Це було натхнення.
Тоді хай воно повернеться до тебе, у'а? Адже ми не можемо подати це!
Де моє замовлення?
Чи можемо ми подати щось інше? Щось, що я не винаходив?
Вони замовляють ось це.
Змусьте їх замовити інше. Скажіть, що скінчилися інгредієнти.
Цього не може бути. Ми тільки відчинилися.
У мене інша ідея. Давайте подамо їм те, що вони замовили!
Ми приготуємо це. Просто скажи нам, що ти робив.
Я не знаю, що я робив.
Нам треба щось сказати клієнтам.
Тоді скажіть їм... Скажіть їм...
- Не треба. - Ремі. Ремі.
Ні! Стій! Вони побачать тебе. Стій.
Ми говоримо не про мене, а про приготування потрібної...
Пацюки!
- Ремі! - Дай мій ніж!
Не чіпайте його!
Спасибі, що повернувся, маленький кухарю.
Я знаю, що це звучить нерозумно, але...
Ну, правда інколи буває божевільною.
Але це не значить, що це не правда.
А правда в тому, що у мене немає ніякого таланту.
Цей пацюк створив усі ці рецепти.
Кухар - це він. Він - справжній кухар. Він ховався під моїм ковпаком.
Він керував моїми діями.
Завдяки йому я можу готувати їжу, яка захоплює всіх.
І тому сюди прийшов Его.
Я прославився завдяки його таланту.
Я знаю, що в це важко повірити.
Але ви ж повірили, що я можу готувати?
Слухайте, ця система працює. Це божевілля, але воно працює.
Ми можемо стати найкращим рестораном Парижу,
і цей пацюк, цей чудовий Маленький кухар, може нам в цьому допомогти.
Що ви скажете? Ви згодні?
Тато.
Тато, я не знаю, що сказати.
Я помилявся стосовно твого друга й тебе.
Не думай, що куховарство для мене важливіше за родину.
Я не можу вибрати між двома моїми половинками.
Я говорю не про куховарство, а про відвагу та сміливість.
Це так багато для тебе значить?
Ми - не кухарі, але ми - родина.
Кажи нам, що робити, і ми це зробимо.
Міністерство охорони здоров'я Санітарний інспектор 5-го регіону
- Зупиніть санітарного інспектора! - Команда Дельта, вперед!
Решта вас залишиться і допоможе Ремі.
РОБІТНИКИ ПОВИННІ МИТИ РУКИ!
Третя група буде готувати рибні страви. Четверта - смажені страви.
П'ята група - гриль. Шоста - соуси. Займіть свої місця. Почали!
Ті, хто має справу з їжею, має ходити на двох лапах.
Треба, щоби хтось обслуговував столики.
Вибачте за затримку, але в нас трохи не вистачає персоналу сьогодні.
Використовуйте стільки часу, скільки потрібно.
Він ще раз спізнився і раптом...
Упевніться, що стейк добре витримано і просмажено.
Давайте. Рухайтеся швидко. Рухайтеся швидко.
Обережно з зоїе теипіеге. Менше солі. Більше масла.
Використовуйте тільки сир тітоіеіїе.
Гей! Робіть салат так, ніби ви малюєте картину.
Не дуже багато Vіпаід^еіїе для цього заіасіе сотрозее.
Не робіть цей білий соус надто рідким. Постійно помішуйте.
Ніжно помішуйте гребінці. Перевіряйте смак. Опустіть ложки.
Добре. Надто багато солі. Смачно.
Не кип'ятіть сопзотте, це зробить фазана жорстким. Еміле!
Вибач.
Колетт, зачекай! Колетт.
-Ти повернулася. Колетт... - Нічого не кажи.
Я ще можу передумати.
Просто скажи мені, що хоче приготувати пацюк.
Рататуй? Це їжа фермерів.
Ти впевнений, що хочеш подати це Его?
Що? Я готую рататуй. Як би ти його приготував?
Рататуй? Це, певно, жарт.
Ні, не може бути.
Хто приготував рататуй? Я хочу знати!
Не пам'ятаю, коли востаннє
я просив офіціанта передати шеф-кухареві компліменти.
І зараз вийшло так, що мій офіціант
виявляється шеф-кухарем.
Дякую, але сьогодні я тільки ваш офіціант.
Тоді кому слід подякувати за страву?
Будь ласка, зачекайте хвилинку.
Мабуть, ви - шеф-кухар...
Якщо ви бажаєте познайомитися з шеф-кухарем,
зачекайте, доки всі клієнти підуть.
Так я і зроблю.
Спочатку, Его подумає, що це - жарт.
Але коли Лінгвіні пояснить, посмішка зникне з обличчя Его.
Його реакцією буде не більше, ніж звичайне запитання.
А наприкінці, Его встане, подякує за страву...
Дякую за страву.
.../' піде, не кажучи більше жодного слова.
Наступного дня з'явиться його огляд.
З багатьох боків, робота критика - проста.
Ми ризикуємо дуже мало і, водночас, насолоджуємось,
тому що є ті, хто надає свою роботу для нашої оцінки.
Ми зрощуємо негативну критику, яку забавно читати і писати.
Але гіркою правдою, яку нам, критикам, треба визнати, є те,
що фактично звичайне сміття значить більше,
ніж наша критика, що претендує на величезну значимість.
Але інколи критик теж ризикує, і це трапляється,
коли він винаходить щось нове.
Світ часто буває жорстоким до нових талантів і витворів.
Усьому новому потрібна підтримка.
Минулого вечора я скуштував щось нове,
надзвичайну страву від дивного та особливого кухаря.
Мало сказати просто, що ця страва
та її кухар змінили моє уявлення
щодо вишуканої кулінарії.
Вони потрясли мене до глибини душі.
У минулому я не приховував своє нехтування
до улюбленого девізу шеф-кухаря Гу сто "Готу вати може кожен".
Але тільки тепер я усвідомив, що зрозумів сенс його думки.
Не кожний може стати видатним художником,
але видатний художник може з'явитися звідки завгодно.
Важко уявити скромніше походження,
ніж те, до якого належить геній, що куховарить у "Густо"
та є, з точки зору критиків,
наймайстернішим шеф-кухарем в усій Франції.
Незабаром я повернуся до "Густо", жадаючи більшого.
То був чудовий вечір. Найщасливіший у моєму житті.
Але в житті передбачено лише те, що в ньому все непередбачено.
ЗАЧИНЕНО
ЗА ПОРУШЕННЯ ФРАНЦУЗЬКИХ САНІТАРНИХ НОРМ
Ми мали відпустити Скінера й санітарного інспектора,
а вони видали нашу таємницю.
Страви втратили своє значення.
Коли люди дізналися, що на кухні були пацюки,
о, Боже, ресторан закрили,
і Его втратив свою роботу й репутацію.
Але не хвилюйтеся за нього.
Він дуже успішно займається малим бізнесом.
Здається, він дуже щасливий. - Звідки ти знаєш?
Мені треба йти. Обідня метушня.
Ти знаєш, як йому це подобається.
Дякую, Маленький кухарю.
Бажаєте десерт сьогодні увечері?
- Ви завжди так кажете? - Щоб ви хотіли?
Здивуйте мене.
Чи можу я запропонувати вам десерт сьогодні ввечері?
Повірте мені, ця історія буде кращою, якщо я її розповім, гаразд?
Давай. Принеси сюди поїсти, ми дуже зголодніли!
БІСТРО