A fost un sezon excelent de softball, sunt foarte mândru de voi.
Cred că o să vă placă acest filmuleț pe care l-am făcut.
- Dunder Mifflin! - Andy Bernard prezintă...
Rateuri epice în sezonul de vară de softball!
Rateu.
- Rateu. - Ăla sunt eu.
- Rateu. - E un filmuleț cu gafe?
Un filmuleț cu gafe? Suntem în 2005? Ți se pare că arăt ca Bob Saget?
Rateu!
Cine-i tipul ăsta?
Uite-l cum dansează. Rateu!
- Rateu! - Merit asta.
A fost o triplă.
Dacă nu poți să accepți rateul, ieși din filmuleț!
Cu plăcere.
Salut, sunt Pete! Pubertatea e o mare problemă, omule.
Iar eu sunt Clark. Îmi place să mănânc hârtie de toaletă.
Dăm rateu.
Vreau să păstrăm un moment de reculegere pentru Jerry, de la depozit,
care a murit.
Cam asta e tot, băieți. Ne vedem la ski.
Mersi pentru sezonul excelent!
Ce-a fost asta? Un film obișnuit în care tu scoteai sunete vulgare?
Am folosit ce-am avut, Oscar. Data viitoare, să ratați mai mult.
- Și filmulețul pe care ți l-am trimis eu? - N-a mers.
- Era exact ce trebuie. - Să-l vedem.
- Cred că îl am chiar aici. - Nu...
Am uitat de asta.
- Ăla nu a fost un rateu. - Rateu!
A fost un accident grav care s-ar fi putut solda cu răni grave.
Dați rateu chiar acum. Felicitări pentru rateul epic
în folosirea cuvântului rateu.
LA BIROU
Doamne!
Ce se întâmplă?
Nu se întâmplă nimic. Circulați, vă rog!
Ce măsoară?
Sunt proprietarul. Asta e treaba mea și a conducerii,
a nimănui altcuiva.
E un hotspot CEM.
Dumnezeule!
Înseamnă câmp electromagnetic, cauzat
de concentrația de cabluri dintr-o zonă, mai ales dacă sunt prost izolate.
- Dwight? - Bun, eu doar ce-am ajuns.
Să înțeleg că avem un cuib de viespi în perete?
Crezi că am un aparat care măsoară cuiburi de viespi?
Am pus o întrebare, Toby. Cum de nu ești omorât în fiecare oră?
Nu sunt plătit să lucrez într-un cuptor cu microunde.
Ascultați, totul aici e ca la carte.
„Cablurile necesită izolație.”
Sunt cabluri, oameni buni. Nu cumpăr o haină de blană.
- Mulțumesc! - Cu plăcere!
Săptămâna trecută, i-am spus lui Pam despre celălalt job pe care mi l-am luat,
cel secundar. A fost incredibil de nepăsătoare.
Acum vreau să fac ceva impresionant pentru ea.
De exemplu, dacă am fi într-un bar de motocicliști și ea s-ar certa cu ei,
iar ei ar veni amenințător și eu aș spune:
„Trebuie să treci de mine întâi!”
Putem vorbi puțin? Durează o clipă.
E extrem de important, trebuie să o facem acum.
- Îți dau un minut... - Te rog, fără clepsidră.
Ai un minut, timpul curge
și nu se va adăuga nimic la final, nici măcar în contul frazei ăsteia,
cu toate clauzele ei în stil baroc
și exprimarea complicată.
Încerc să adopt un bebeluș.
Ce fel de bebeluș? De om?
Agenția cere o caracterizare din partea angajatorului meu.
Nu trebuie să faci nimic.
Scriu eu caracterizarea. Tu doar o semnezi.
Ca să pic în capcana ta de plagiat?
Nu prea cred.
Observ că mai ai aproximativ 30 de secunde.
Dacă aș putea să conving...
Firele de nisip se rostogolesc frenetic...
Nu e o capcană dacă scriu...
- Timpul a expirat! - Bine.
Bineînțeles, voi citi caracterizarea și dacă spune adevărul
despre cât de malefică și nepotrivită să fie mamă este,
atunci, da, o voi semna.
„Există corelații statistice între radiația CEM
și diferite pericole pentru sănătate,
dar studiile principale nu sunt concludente.”
- Nu mă poți obliga să fac ceva. - Ai face bine să rezolvi.
Am rămas deja fără uter. Nu vreau să pierd și alte „componente”.
Nu vă dați seama ce-mi cereți. Ar trebui să stric pereții.
Ar trebui să închid locul ăsta o săptămână.
O săptămână liberă. Ar fi super.
Dacă nu vrei să mă înveți PowerPoint, spune.
- Nu vreau să te învăț PowerPoint. - Haide.
- Vezi tutorialul. - Tu ești tutorialul.
- Nu sunt. Nu sunt tutorialul. - Ai putea fi.
Ce faci?
- Îi ofer soției mele o săptămână liberă. - A pocnit un singur bob.
Super, nu?
Creed e tatăl vitreg al tipului ăluia?
Corect.
Nu știu ce părere aveți voi, dar eu recunosc:
sunt stresat.
Nu știu ce probleme de sănătate vor apărea din cauza asta.
- Are dreptate. - Poftim?
- Îmbătrânesc. Chelesc. - Îmi crește al treilea braț.
Știu ce face Jim.
Încearcă să-l facă pe Dwight cel rău să plătească o lucrare de reparații,
în timp ce Jimbo Norocosul se alege cu concediu plătit. Îmi pare rău,
dar pot trăi fericit într-un câmp magnetic.
Majoritatea eroilor din copilăria mea și-au dobândit așa puterile.
- „CEM poate provoca dureri de cap... - Am avut toată viața.
...durere în piept...
N-ai nicio dovadă. Bună încercare, Jim.
Infertilitate.”
Da, sigur.
Popcornul meu e acolo. Mi-l dai și mie?
Ține-ți gustările pe partea ta, idiotule.
- Ce naiba...? - Ce e?
Unele boabe s-au desfăcut.
Imposibil, e o pungă nouă.
Doamne!
Andy!
Te duc cu mașina la lac o săptămână întreagă, pe apă...
- ...tu, eu și copiii. - Putem opri la plăcinte pe drum?
La Laverne's, unde e și vulcanizare? Da.
Așa facem și luăm o duzină.
O duzină diferite? Asta înseamnă rubarbă.
Voiam să spun patru cu măr, patru cu afine,
două cu cireșe, una cu piersici, una cu ciocolată. Se subînțelege.
Bine, atunci.
Doamnelor și domnilor, am auzit plângerile voastre,
și am ajuns la o înțelegere.
Deci... vom părăsi biroul o săptămână întreagă.
Bine lucrat.
În contract spune că trebuie să ofer un spațiu de lucru temporar.
- Va sosi într-o oră. - Poftim?
- Ce e asta? - Adu-l aici.
Să pășim în viitor cu autobuzul-birou.
Adio clădirilor costisitoare!
În prezent, un birou mobil nu e doar pentru politicieni.
Acum oricine poate închiria unul. Dacă ai o parcare,
un spațiu de lucru e la un apel distanță.
Acum când se fac economii de costuri cu lucrătorii,
un autobuz-birou este soluția pentru viitor.
- 23,99 $ pe pagină, da. - Șase, da.
- Îmi cer scuze! - Dumnezeule!
- Scuze! - Mai slăbește.
Încerc. Îmi pare rău!
„Standardul privind adopțiile emis de Departamentul pentru Servicii Sociale?”
- Bineînțeles, ai fost adoptată. - Aș vrea eu.
Așa e. M-au ales preliminar câteva familii,
am dormit de câteva ori la ele, dar n-am fost adoptată.
Nu știu de ce.
Poate că eram imposibil de iubit? Asta e.
Mă chinui cu formularul ăsta,
dar tu știi sistemul, crezi că ai putea...
Sigur, știu exact ce vor să audă.
- Mulțumesc mult! - Să nu-i spui lui Andy, pentru că...
Mă urăște. Crede că sunt un monstru și ar trebui să mă întorc în Loch Ness.
Întinde. Bine.
De câte ori ai nevoie să te plimbi?
Mi se pun cârcei la picioare. Am probleme cu circulația.
- O să-ți trag un șut în fund! - Gata, băieți!
Potoliți-vă! Strigi în urechea ei.
- E o problemă medicală. - Doar... Te simți bine?
Mă simt bine. Eu...
- Îmi pare rău pentru situația asta! - E în regulă.
Știi ce se spune, „orice schimbare e binevenită.”
Trebuie să ajung la hârtie, vă rog.
- Scuze! - Dumnezeule!
- Doamne! - În regulă...
Aduce cineva șervețele, vă rog?
E în regulă, lasă-mă să... E în regulă.
Pam, îmi pare foarte rău! Eu...
Îmi pare foarte rău pentru tot!
Serios? Rânjești?
Ce pot să spun? Iubesc dreptatea.
M-ai obligat să plătesc reparații inutile,
și acum ești blocat într-un autobuz-închisoare și femeia ta e fleașcă.
Încercam să fac ceva drăguț pentru Pam. Poți să mă ajuți un pic?
Poți să duci ăsta undeva, ca să nu fie cea mai proastă zi din istorie?
Nu e treaba mea să-ți rezolv problemele în căsnicie
cheltuind banii mei pe motorină.
- Andy! - Da, Tonulețule.
Tu ești șeful. Crezi că am fi mai productivi
dacă în timp ce lucrăm am ridica privirea și am vedea
- ...plăcinta supremă din Pennsylvania? - Eu sigur aș fi mai productivă.
- Și eu la fel. - Fără îndoială.
Nu! Ăsta e un autobuz-birou.
Roțile sunt pentru transportul spațiului de lucru la locația de lucru.
Ce tot vorbești acolo? Nu tu ești șeful, Andy este. Andy?
Plăcintă, plăcintă, plăcintă...
În regulă! Grașii au hotărât.
Dwight, pune autobuzul în mișcare.
Următoarea oprire, la Laverne's, unde e și vulcanizare.
Da!
Bravo, Jim!
Se pare că autobuzul ăsta a fost o idee bună până la urmă.
- Dă-ți piciorul dincolo de linia galbenă. - S-a făcut!
Bravo, Jim!
- Stop! - Întoarce-te!
Prea târziu.
Să facem prezența
- Mă numesc Pam - Da
- Îmi place să pictez - Da
- Crezi că ești mai bun - Da
- Nu, nu ești - Să facem prezența
- Mă numesc Kevin - Da
- Așa mă cheamă - Da
- Mi se spune Kevin - Da
- Pentru că ăsta e numele meu - Să facem prezența
Mulțumesc! Chiulesc puțin de la muncă azi.
Dumnezeule!
Excursia Dunder Mifflin 2012!
Bine, acum una serioasă.
Unde e Dwight? Ar trebui să fie și el aici.
S-a purtat ciudat cu tine de curând?
Dacă prin asta înțelegi în ultimii 12 ani, da.
- E îmbufnat. Nu-i stă în fire. - E furios că ne distrăm.
De ce nu uneltește ceva sau nu pregătește o răzbunare?
N-are nimic. E indestructibil.
Se spune că un copil este plasat spre adopție,
nu predat. Nu suntem ostatici.
- Deși, m-am gândit să răpesc unul. - Să nu spui niciodată asta.
Sunt entuziasmată în legătură cu copilul pe care îl vei adopta.
Mi-aș dori o baghetă magică
și să te transform într-o orfană de cinci ani. Te-aș plesni.
Următoarea oprire, la plăcinte!
- Următoarea oprire, la plăcinte! - Să mergem, șofer!
Laverne închide la 17:00, deci...
La 17:00? Mai sunt doar 20 de minute.
Sunt 20 km până acolo.
Deci, la 90 km pe oră, înseamnă că avem cinci minute în plus.
Când e vorba de plăcinte, poți să faci calcule mental?
Stai puțin, Kevin, cât fac 19.154 de plăcinte împărțite la 61 de plăcinte?
314 plăcinte.
Dar dacă ar fi salate?
Păi, este...
mutăm patru și... nu merge.
Scuze că stric călătoria fantastică a lui Jim, dar nu prea mai avem motorină.
Am trecut pe lângă o benzinărie acum 2 km, hai repejor.
Benzinăria aia scumpă? Nu, las-o baltă.
Am un rezervor imens, cinci cenți în plus la un galon?
Sunt mulți bani.
- Tu vorbești serios? - Haide, Dwight!
- Nu cred că ar trebui să-l forțăm. - Ba da.
De ce? Ca să mănânci plăcintă. De ce? Pentru că meriți.
Ce face?
Merge să caute motorină,
pentru că știe că vom întârzia.
- Asta vrem? - Nu!
Nu-mi mai da porunci, Jim!
- Ce vrem noi? - Plăcinte!
- Când le vrem? - Plăcinte.
Bine... Ai câștigat, Jim. Ai câștigat.
Ne luptăm de mult timp, dar ai câștigat.
Ești câștigătorul, ești masculul alfa. Poftim!
Masculule alfa, cumpără-i soției tale plăcintă! Ia pentru toți!
E imposibil.
- Nu! - Dwight!
- Ce faci? - Dwight!
- Ce naiba? - Dwight.
- Ce e?
Acum nici nu mai am chef de plăcintă.
Stați puțin... Mi-a revenit cheful.
Haide să mergem!
- Phyllis, e periculos. - Oameni buni, mai avem doar 18 minute.
La 100 km pe oră, ajungem la limită.
Du-te la el, e supărat.
- O face intenționat. - Asigură-te că e în regulă.
Grăbește-te, pentru Dumnezeu. O să termine crema de banane.
Crema de banane se termină prima. Avem noroc dacă prindem dovleac.
Poftim?
Dwight?
De ce ești atât de nesuferit?
Încerc să fac ceva pentru soția mea, iar tu...
Sunt steril... Jim.
- Poftim? - Stupii mei nu mai au miere.
Am discutat cu Angela, copilul pe care l-a purtat în pântec
nu a fost al meu.
Mă gândeam că voi fi tată, dar sunt un eunuc.
Castrat de propria mea clădire.
Te referi la popcorn sau la X-ul de pe tavan?
Dwight, aia a fost o farsă.
Mi-ai inundat clădirea cu radiații periculoase ca să-mi faci o farsă?
- Nu. - Ești un geniu.
- E cea mai bună farsă făcută vreodată. - De acord.
- Andy? - Cine e?
- E un moment potrivit? - Da.
Momentul perfect, în mijlocul unei crize pe acoperiș.
Bine, dă-mi să citesc. Ce avem aici?
Așa...
Mi-ai ușurat foarte mult sarcina. Nu poate fi semnată.
E ceva...?
E inexactă, falsă și, într-un cuvânt, o mizerie.
Poate aș putea să reformulez o parte...
Mi-ai cerut să-ți fac o favoare, ți-am făcut, am citit-o.
Mulțumiri pentru timpul meu! Succes cu visul tău de neatins.
În regulă.
Uneori durează câțiva ani până apare o sarcină.
Da? Cât a durat la voi să faceți un copil?
- Nu contează. - Ce poziție ați folosit?
Obișnuită sau a misionarului?
Poziția misionarului, ciudatule?
Scârbos. Las-o baltă, Jim!
Englezoaicele, exagerat de emotive, nu?
Nu cred că e vorba de Nelly.
- Poftim? - E în regulă.
Serios, nu e vina ta.
Nu. Ai fost atât de drăguță, nu are nicio legătură cu tine.
Te-ai gândit vreodată că, fiind proprietarul clădirii,
toți din clădire sunt ca și copiii tăi?
Nemții au o expresie legată de asta: bilden-kinder,
folosită aproape exclusiv de proprietarii fără copii
pentru a se consola, dar acum, chiar nu înțeleg.
Acum ai un autobuz plin cu building-kinder.
- Bilden-kinder. - Bine.
Și sunt toți foarte aproape să nu mai primească plăcintă.
Un singur om îi poate salva... Și nu sunt eu acela.
De acord.
Cum a mers?
- Foarte bine. - Da?
S-a creat o relație, am vorbit...
- Dwight! - Dwight!
Asta se întâmplă când nu te dai la o parte.
- Te simți bine acum? - Mai mult decât bine. Știi ceva, scumpo?
- O să-ți cumpăr plăcintă cu rubarbă. - Păi, rubarba...
- ...e singura... - Nu...
Țineți-vă bine!
Plăcintă, plăcintă, plăcintă...
M-am răzgândit.
- Ai semnat? - Da.
Nu în forma inițială, evident.
Am făcut câteva modificări, am adăugat ceva la final.
Crede-mă, era necesar.
Dar, da, în fine.
„Este dură în afaceri, dar afectuoasă cu persoanele la care ține.
Va fi o mamă minunată pentru orice copil care poate ignora accidentele ciudate.”
- Te insult, Oscar! - Poftim?
- Te insult în față! - Nu știu despre ce vorbești.
Atunci, de ce nu faci nimic?
Încerci să mă faci să-ți arunc plăcinta în față?
Nu ai tupeu!
Prostule, cretinule, față de rahat!
Da!
Doamne! Sunt plină.
- Am reușit. - Tu ai reușit.
- Mă numesc Andy - Da
- Nu mă droghez - Da
- Ia uitați-vă la mine - Da
- Sunt ca Flatt și Scruggs - Da
- Să facem prezența. - Să facem prezența.
Poftim?