Letos jsem chtěl vzít Halloween opravdu vážně.
Mohlo to být nejdražší rozhodnutí mého života.
Namazaná hlava do dýně krásně vlezla...
Ale nemůžu ji sundat.
...nechce to povolit.
Zkus to znovu.
Mohl bych tu dýni zničit...
Ne!
Ale jak Jim zjistil...
Ne!
...jakýkoli úder do dýně by mohl být fatální i pro mě.
Napřed jsem z toho šílel,
přemýšlel jsem, co jsem měl udělat jinak.
Neměl jsem chtít Erin polekat.
Neměl jsem tu dýni vůbec dlabat.
Pak mi došlo, že je to hloupost.
Vždyť mi ta dýně na hlavě za měsíc nebo dva uhnije,
že?
KANCL
- Čau, lidi. - Ahoj.
- Pam, kdo jsi? - Doktorka Popelka.
Cece teď miluje princezny,
tak jsme z nich udělali kladné vzory.
Jsem onkoložka.
A ty jsi pes.
Ne, jsem štěně.
Sakryš! Toho jsem se bála.
- To nevadí. - Jime, ty nemáš kostým.
Ale mám. Jsem...
jeden z Mužů v černém. Půjčíš mi sluneční brýle?
Jime, no tak. To už jsme řešili.
Ten sportovní marketing,
o kterém Jim řekl všem kromě mě?
Dnes máme oběd s investory, tak jsem se nechtěl převlékat.
Pokud nemáš tajný kostým, o kterém ví všichni kromě mě.
Dneska si to užíváš, co?
Jo, zvykej si, kámo.
Vypadáte skvěle, lidi!
Jen připomínám:
Party je hned po obědě,
takže před tím práci dodělejte, nebo zahoďte.
Otázky?
Později se k nám připojí senátor.
To není otázka.
- Ne, není. - Výborně.
Jo, a neviděli jste potížistu?
Ne? Přísahal bych, že tu nějaký byl.
Dámy a pánové, Potížisti!
Tak dobří!
Z jaké laboratoře tihle malí kloni utekli?
Má a capella skupina z Cornellu.
- Tys byl v a capella skupině? - Tys chodil na Cornell?
Jo. Dobře.
Netušíte, jaké máte štěstí,
protože dneska vystoupí na našem halloweenském večírku.
Nechci poslouchat celej koncert.
Já jo. Šéfovy zájmy jsou skvělý.
Hodnej kluk, Clarku.
Kde jste ubytovaní?
Jak to máte v pokojích? Máte tam soukromí?
Ne. Ne, ne... Ne, běž pryč.
Víte, co mě zrovna napadlo?
Mohli by mě zavolat na sólo
ve „Faith“ od George Michaela.
V té písničce jsem válel.
Ty jo.
To by bylo šílený.
Nejsem připravenej.
Určitě ti nevadí, že do toho dávám tolik peněz?
Nevadí. Podívej, když to máme dělat, tak pořádně.
Jsi nejlepší.
To jsem.
- Je to skvělý. - Dobře.
- Uvidíme se. - Dobře.
- Jime, jím tě. - Sklapni.
Hele, Erin, koukej,
to jsou Nerdi. Jím Jimy.
Musím sníst víc Jimů.
Přestaň!
- Jimové padají... - Přestaň!
- Na celej koberec, Erin! - Přestaň!
Nazdar, tabletko.
Copak děláš?
Dumatril je indikován k léčbě úzkosti,
jako jsou panické ataky, nadměrné obavy a strach.
Překlad:
je tu mezi námi šílenec.
Dobře, vzdávám to. Co jsi?
Jsem Sexy Toby.
Fuj. Skvělý.
Dumatril!
Děje se něco, Dwighte?
- Dumatril. - Ano?
Tenhle lék jsem našel tady v kanclu,
ale není na červy ani ekzém,
jako normální léky.
Není na žádnou poruchu těla.
Je to na poruchu mysli.
- Mysl je částí těla. - Dobře.
Je to lék na léčbu šílenství, jo?
Kdokoli ho užívá je jednak šílený...
a jednak si nevzal svůj lék.
Dwighte, zdravotní potíže kolegů nejsou naše věc, tak...
Proč se tak moc snažíš to pohřbít? Co se děje, Nellie?
Povídej.
Je to můj lék.
Mám potíže s úzkostí a nestydím se za to,
ale nelíbí se mi, že by to měl vědět Dwight.
Jednou ječel na Phyllis, že špatně kýchá.
Jo, máš pravdu. Musíme ho zadržet.
Vezmu si zadržovací soupravu.
Chlapi... jak se máme?
Je patetický tesknit po výšce,
ale chvíli mě nechte, jo?
Na vejšce jsem byl rocková hvězda.
Když jsem se dal k Potížistům,
tehdy jsem se stal někým.
Když mi začli říkat Král přešlapů,
stal jsem se sám sebou.
Nepřišli jste sem sedět, co?
Jste tu na mezigenerační pokec.
Tak máte příležitost! Jsem tu.
Ptejte se rychlejc.
Řekl jste, že máte AIDS?
Ne, nemám AIDS. To jsem neříkal.
Další otázka.
Nemáte žádné...
žádné otázky o starých časech?
Chcete aspoň vědět, proč mi říkají Král přešlapů?
Já myslel, že to byl Brokolicový Rob.
Cože to?
Já myslel, že Brokolicový Rob byl Král přešlapů.
Ten byl jen Brokolicový Rob.
Andy Bernard je Král přešlapů.
Nedošlo mi, že se tu všichni každý rok převlečou.
Mě taky ne.
Je Halloween.
Opravdu dobré načasování.
Mluvil jsem s aktivníma zpěvákama a mysleli si, že jsi Král přešlapů.
Mrzí mě to. Nevím, jak se to mohlo stát.
Tos jim to řekl, nebo...
Jen jsem... začal vykládat o starých dobrých časech,
pili jsme víno s džusem
a asi se to dost zvrhlo.
Můžeš jim zavolat a říct pravdu?
Je to sice pitomost, ale je to hrozně důležitý.
Jasně.
Miluju tě, Andy.
Já tebe taky.
Pracovní prostory vypadají skvěle.
A grafik
nám pošle nějaké nástřely loga.
Na ty už se těším.
- Jste skvělí. - Zaválel jsem.
- Bum. - Jedeme.
- Máš? - To je ono.
Taky jsem se mrkl na čísla
a s ručiteli a vlastními investicemi
jsme v pohodě na celý jeden rok.
- Je pozdě se přidat? - Ne.
Jime, vysvětlil jsem jim to, nemusíš.
Ne, mluvil jsem se ženou a chceme, víte, investovat,
být v tom od základů.
O jaké úrovni investice se bavíme?
Říkali jsme si někde mezi 5 000 a 10 000 dolarů.
Můžu dát celých 10 000.
Měli bysme... naplno.
- Dobře, vítej na palubě. - Fajn, skvělý.
Hej, Darryle. Jen jsem si přišel...
namazat arašídový máslo na čelo.
Víš, jako ochrana mozku proti nanobotům,
co dává vláda do klimatizace.
Dává ti to smysl, že?
Nebo to zní... šíleně?
Nedokážu si to představit. Můžeš si to tam dát?
Jo.
A možná i na tváře.
Takže tohle ti dává smysl.
- Nebo je to šílený? - Napřed si to dej pod bradu.
Tudy se tam nanoboti dostávají?
- Dej si to až nahoru na ret. - Dobře.
Takhle se tam dostávají?
Jo, je to šílený.
Nevím. Prostě nevím.
Hoj, a capella uličníci.
Ahoj.
Slyšeli jste nový historky? Nebo novou verzi těch starých?
Jo, volal mi Brokolicovej Rob.
Asi fakt jste Král přešlapů.
- A řekl vám proč? - Ne.
Jarní soustředění '95,
totálně jsem se zrušil na pivech.
Měl jsem sex se sněhulákem.
Prostě jsem po něm vyjel.
Většinu lidí by zastavila zima, ale já se zapřel.
Sundal jsem mu obličej, zdálo se mi to tak lehčí.
A říkala jsem Phyllis, ať to nedává pryč, ale trvala na tom, takže...
Ahoj. Oscare.
Pamatuješ si mého muže, senátora?
Senátore Liptone, rád vás vidím.
- Já vás také, Oscare. - Moment, kdo to takhle nachystal?
Sladké a slané je úplně smíchané.
Je to zmatek.
Oscare, jsi dinosaurus?
Ne, jsem sbor volitelů.
Au! Zásah.
Tohle je nepřístojné.
Musím najít Phyllis. Povídejte si, ano? Promiň, zlato.
Phyllis!
Tak strašně rád tě vidím.
Já... jen...
Všichni na tomto halloweenském shromáždění.
Pardon, to je punč?
Historku se sněhulákem neznali
a neudělala na ně dobrý dojem.
- Co s těma krocanama je? - Že jo?
Hej! Musíte zazpívat „Faith“, jasný?
To neznáme.
Tak se to naučte. Chodíte na Cornell, jste jako osm Rain Manů.
Tak se to sakra naučte.
Vím, že staří kluci to hráli, ale...
Ale mě nezajímá.
Jasný? Udělejte to.
Musíte, nebo se Andy zblázní...
a ať je to překvapení, prosím.
Není to hloupý.
Co?
- Ahoj. - Ahoj.
Ahoj, Toby.
Ty jsi já?
Jo.
Božínku, podívej... podívej na to.
Jo.
- Chtěla jsem, víš, být ty. - Hele na mě!
Hele na tebe!
Je to legrace, že?
Dobře, soustřeď se na ten prášek.
Dobře, Dwighte, pojďme se na to vykašlat.
Je to prášek proti úzkosti. Těmi trpí hodně lidí.
Myslíš, že já ne? Pořád mám úzkosti.
Každá chvíle, kdy jsem vzhůru, je utrpení.
Řeším spory o pozemky, ochranu pitomých bratranců
a starám se o neúspěšné sourozence,
ale nepotřebuju blbej prášek, abych to zvládl.
Jů, povzbuzovák zadáčo.
- Je konec, psychopatko! - Cože?
- Jo, mám tě! - Hej, co to...
- Nelov mě jak psa! - Mám tě!
Uvidíme, jestli se dostaneš z tohohle.
- Ten prášek je můj. - Co...
Pusť ji ven.
Přestaň mě chytat!
Dwighte, je to jen prášek, jo?
Je to na úzkost... Beru to každý den a je mi pak líp.
A možná by ti pomohl taky.
- Jak to šlo? - Ahoj.
Bylo to skvělý, byli skvělí.
Investoval jsi?
- Jo, investoval. - Kolik?
No, nakonec to bylo asi... okolo deseti.
„Okolo“ deseti?
Deset. Celých 10 000 dolarů.
Jo.
- Páni. - Jo.
Dobře, že jsme o tom mluvili, protože...
- Jo, ne. - Jo.
- Všichni... - Co to je? Moment.
- Všichni investovali 10 000 dolarů? - Vlastně ani nevím.
- Cože? - Nemluvili
moc o penězích. Řekli jen, že s investicemi vystačí
- a já... - Dámy a pánové,
Potížisti.
Řekli, že s investicemi vystačí
a tys jen tak nabídl 10 tisíc?
Ne. Musel jsem vypadat jako týmový hráč, Pam.
Takže jsi tolik investoval, abys byl týmový hráč?
Tys tam nebyla.
Bylo jasné, že těch 10 000 máme...
- Promluvíme si později. - Ne, teď.
Pam.
- Jime, je to většina našich úspor.
Počkat. Moment.
Kde je kapela? Protože není možný,
aby tenhle zázrak dělali jenom pusou.
Řekla ona.
Co, přeháním to?
Ne.
- Řekli jsme „něco“. - Promluvíme si.
- Řekli jsme „něco“. - Později.
„Něco“, ne „všechno“.
- Jo! - Páni.
Tak se to dělá!
- Paráda! - Děkuji.
Ukažte se. Tohle je na hovno.
Souhlasím, ano. Hovno. Pokračujte.
A teď, na zvláštní přání
se vrátíme ke staré škole.
Je tu s námi jeden bývalý Potížista.
- Kdo? - Pan Andy Bernard!
Ne, to nezpívejte... Ne... páni.
Dnes nám připomněl, kolik pro nás znamená,
a zdá se, že my znamenáme hodně pro něj.
Takže bez dalších slov, zde je klasika Potížistů.
Co tady sakra dělá Brokolicový Bob?
Prý chcete slyšet „Faith“.
Je to písnička Brokolicového Boba.
Je to moje písnička.
To jsem fakt nevěděl.
Já myslel, že ji chcete slyšet.
Russelle, jsem za George Michaela.
Ne za Adama Lamberta?
Co...
Čím víc vidím to a capella drama,
tím se mi to zdá trapnější,
ale když jste s někým, tolerujete mu věci,
pro kterých si ho přestáváte vážit,
a to je láska.
Jsi v pořádku?
- Je pořád naštvanej. - Fajn.
Sklapni, Brokolice.
Hele, fakt mě to mrzí. Russell mi zavolal,
že potřebujou kousek George Michaela, okamžitě,
tak jsem... vlítl do akce! Znáš mě.
Myslel jsem, že chceš slyšet, jak zpívám tvou písničku.
Myslel sis, že chci sedět v publiku
jako lehkonohá fanynka?
Chlap má svý sólo na celej život.
To jsou pravidla kapely a ty to víš.
Hele, nemůžu za to, že žiju poblíž kampusu
a jako absolvent musím
kámošit s novýma klukama
- a stavit se dvakrát, třikrát týdně. - Prostě už to nezpívej.
Hele, víš co... Uděláme si o to soutěž.
Vyber si 12 absolventů jako pozadí
a já udělám totéž
a věřím si, že vyhraju.
Ani se nebudu rozcvičovat.
Jo, klidně si znič trubky.
Já mám trubky v rychtyku, kámo!
Proč se na mý trubky nezeptáš Treye Anastasia?
Věděl jsem, že to řekneš, ty hajzle!
Řekl, cituju: „Dobrý trubky, Robe.“
- To se stalo! Je to tak! - Dobře, fajn,
- názor jednoho chlapa. - Dobře!
Neznamená to, že jsi nejlepší zpěvák! Hajzle.
Mně se ten koncert celkem líbil.
Jo, akapelka hudba se mi zdá skvělá.
Neměli zpívat „Monster Mash“.
Je to glorifikace okultizmu.
Angelo, je Halloween. Musíš zpívat „Monster Mash“.
Musíš, Jime? Opravdu musíš?
Ne, jen... Jen říkám,
co by se stalo, kdyby to nezpívali?
Šli by do vězení? Zastřelili by je?
- Zapomenem na to. - Ne.
Zajímá mě to. Myslím, že všechny zajímá,
proč to museli zazpívat.
Protože je Halloween.
Takže když máš koncert, je dobrý ji zazpívat.
Jo, ne. Je dobrý si čistit zuby,
ale musíš dát dětem jídlo,
poslat je do školy.
Všechno, co nemůžeš dělat,
když pořád zpíváš „Monster Mash“.
Ukázalo se,
že Pam fakt nesnáší „Monster Mash“.
Fakt tu písničku před ní ani nezmiňujte.
I když měl Jim dobrý argumenty
ve prospěch té písničky,
Pam pořád jen: „Ne. Nesnáším ji. Blbá.“
Je to hloupost, že?
Přestěhuju se snad do Cornellu?
Jo.
Co kdybychom to udělali?
Dostali bychom práci a byli šťastní napořád?
Andy, nebudeme se stěhovat do Cornellu.
Jo, já vím.
- To by bylo šílený. - Jo.
Ale mohlo by to fungovat.
Nevím, proč ne.
Panebože, uděláme to?
Hele, Andy, co se děje?
Když nejsem Král přešlapů,
tak nevím, kdo jsem.
No, možná jsi starej moudrej chlap,
ke kterýmu bude novej král přešlapů vzhlížet.
- Mohl bys prostě... - Dát dar.
Chtěla jsem říct „být mentor“.
Jo.
Dám jim dar.
A náhodou znám někoho,
kdo dělá v nadaci rodiny Bernardových.
Jmenuje se „máma“.
Chci pár těch prášků.
To je dobře. Budeš potřebovat recept.
Ne. Nejsou pro mě.
Pro mého bratrance Mose.
Má to těžký, bez ženy,
s náročným zaměstnáním a šíleným bratrancem Mosem.
Druhým bratrancem Mosem.
Chápu. No, řekni Mosemu,
že je dobrej chlap a doufám, že mu bude brzo líp.
- Kterýmu? Mosemu, nebo pravýmu Mosemu? - Pravýmu Mosemu.
Že děkuje.
Mami, mám nápad na charitu,
stipendium pro děcka z Cornellu, co zpívají a capella.
Musíš jim poslat nějaký prachy.
Cože?
Co se děje?
Naši jsou na mizině.