Pochybuju o jedné košili, co jsem si sbalil.
O té moudré s proužkem.
Je dobrá. Je to modrá košile.
Nevím, jestli není moc modrá.
Nebude to vypadat, že tou modrou něco sděluju?
Dneska brzo odjíždím do Filadelfie,
protože mám zítra první den v nové práci.
Přijedu tam asi v 17.00, v hotelu se ubytuju kolem 18.00,
abych měl klidnou noc beze spánku a se zvracením z nervozity.
Pardon. Snažím se pracovat.
Jimova sportovní práce ve městě
s tím divným jménem je mi fuk.
Takže víš, že ta práce souvisí se sportem,
ale nevíš, že se to město jmenuje Filadelfie?
Filadelfie.
Z řeckého philia, to znamená „láska“,
a adelph, což znamená „Adolf“.
Město milující Adolfa.
Hodně štěstí s novým podnikem.
A neber si tu košili s proužky.
Krk ti v ní vypadá jako násada na koště.
Dneska je vánoční večírek.
- Veselé Vánoce všem! - Ne.
- Jo? - Stojí tam „oslava svátků“,
ale všichni víme, co to znamená.
Takže letos vánoční večírek není?
Angelo, jak jsi nám to mohla udělat?
Takže za to můžu já,
když vedu výbor pro plánování večírků.
No ano, to ty ho vedeš.
Neviňte mě z toho, na co zapomněli všichni.
Jo, neviňte ji z toho.
Neuvědomil jsem si, jak moc a Angelou souhlasím,
dokud mi nechtěla nechat zlomit kolena
za aféru s jejím mužem.
Má hodně rozumných připomínek.
Já to věděla, ale nikdo mě o nic nepožádal, tak jsem nic nedělala.
Takhle to chodí.
Můžem si tu strhat koule,
makáme, až se nám potí koule. Zasloužíme si večírek!
Tak co objednat nějaký alkohol
- a pár minikošíčků? - Minikošíčky?
To jako mini verze normálních košíčků,
které jsou mini verzí dortu?
Kam až hodláte zajít, lidi?
A co autentické Vánoce holandských Pensylvánců?
Pít gluhwein, pojídat hasenpfeffer.
Vánoce s venkovským společníkem
Santy Clause, Belsnickelem.
Jo! Tohle!
To musíme udělat. Souhlasíte?
- Ne. - Ne!
- Domluveno? - Ne!
Já chci tropické Vánoce.
- Nahoře bez! - Horká čokoláda s příchutí tapas!
Španělský tapas a švýcarská horká čokoláda...
co je na tom k nepochopení?
Nebo, kdo to byl, kdo navrhoval
pravé Vánoce pensylvánských Holanďanů?
Byl to někdo oblíbený.
- Řekli jsme ne. - Ne.
Moc divný.
Tady s rodinou slavíme holandské Vánoce
na farmě v roce 1982.
Tady se bratrem Jebem
lámeme obřadní prasečí žebro.
Už se domů na Vánoce nevrací.
Sépiové zbarvení je z aplikace na telefonu.
To je stejná fotka ve stylu Matrix.
Já to nechápu. To jsem jediný, kdo chce zkusit
haflpafy a šnaucrhozeny a seznámit se s tím belšniclem?
Výbor pro plánování večírků, nouzová porada. Teď.
- Jdu na to. - Dobře.
Snad tam nevtrhnou němečtí teroristé.
Abych si nemusel hrát na Johna McClanea.
Cože, němečtí teroristé? Proč zrovna ti?
A asi... Myslíš Johna McCaina.
Smrtonosná past.
- To jsem neviděla. - Smrtonosnou past?
- Proč jsi to neviděla? - Nevím, prostě neviděla.
Muselas vidět aspoň kousek.
- Ne. - „Teď mám už i samopal.“
„Pojď se mnou na pláž, hezky se zasmějeme.“
Nic z toho mi nedává smysl.
A když si sundá zbraň ze zad
a zařve: „Jipí-ki-jaj, kreténe...“.
To ale neříká tam.
Říká to, když je na vysílačce s Hansem.
Jo, to máš pravdu.
Odpusť mi to.
- Nic se neděje, kámo. - Ne.
- Běžná chyba. - To není.
Nerd!
Znáš ten film nazpaměť?
Vsadili jsme se s bráchou, že se ho naučím nazpaměť, a bylo to skvělý.
Tak povídej.
- Povídej co? - Smrtonosnou past.
Celou. Jeď.
Létání je na houby, že?
Neměň téma.
Ne, to je...
Představení začíná.
Řešíme spolupráci s Mikem Schmidtem
na jeho charitě.
Filadelfii miluju. Špinavý město.
Philly.
- Vzrůšo, kamaráde. - Jupí!
Nezapomněl jsi na nic?
- Myslím, že ne. - Pořádně se zamysli.
Jim jede zítra do Philly.
Říkal, že mě vezme s sebou, ale před dvěma měsíci.
Od tý doby ticho po pěšině.
Ale řekl to, že jo?
Co dalšího bys mohl zapomenout?
Věci? Lidi?
Víte, kdo se letos nezapojí do žádného startupu?
George Howard Skub, alias údajný Škrtič ze Scrantonu,
protože je ve vězení za něco, co možná nespáchal.
Pardon... Kdo že to ze Scrantonu?
Škrtič ze Scrantonu. George Howard Skub.
Neříkal jsem ti o porotě, ve které jsem seděl?
Co se stalo? Tedy pokud o tom smíš mluvit.
Jestli nesmíš, tak to pochopím.
Mohl bych o tom mluvit.
- Tak čau za rok. - Jistě, mohu. Posaď se.
Začal bych od začátku,
ale musím jít dál do minulosti.
Jsme výbor pro plánování večírků
a nedosáhli jsme toho tím, že jsme se drželi při zdi.
Dostali jsme se sem díky riskování.
A jo, Dwightův večírek bude hrůza.
Možná.
Možná ne.
Možná bude skvělý.
A když bude skvělý...
Asi všichni víme, co by to pro nás znamenalo.
- Jdeme do toho. - Jo! Phyllis!
Ne.
Své jméno nespojím s něčím takovým.
Co prosím? Kde by bylo tvé jméno?
Prostě moje jméno odevšad vymažte.
Prostě její jméno vymažte.
Výbor pro plánování večírků bez Angely
se rozhodl pro...
- Dwightovy Vánoce! - Jo!
Dobře! Jo!
Je to vánoční zázrak!
- Jo! Hurá! - Dwighte,
musíš si pamatovat jedno pravidlo.
A to je...
Pravidla neexistujou.
Nikdy jsi nebyla tak skvělá.
Nejlepší Vánoce na světě.
- Nemáš zač. - Díky.
Holandské Vánoce v Pensylvánii jsou oficiálně zahájeny.
Co to je, láva?
To je gluhwein, nebo také zářící víno,
v medicíně se používá ke sterilizaci.
Malá zajímavost,
tato lžíce naváděla mou měkkou hlavu
porodními cestami, když jsem se narodil.
- Užijte si to. - Co to je?
Nesahej na to.
Á, našli jste prasečí bachor.
Specialita pensylvánských Holanďanů.
Prasečí bachor. Krása, že?
Ani vám nechci říct, z čeho to je, než ochutnáte.
Nebudu jíst tajemný maso.
Je to plněný prasečí žaludek.
A až to sníme, můžeme lámat prasečí žebro.
- Nemůžu se dočkat. - Divný.
Kde je cukroví?
A přístroj na karaoke?
Tohle je asketismus.
Oslava Vánoc z těch správných důvodů.
Cukroví, hračky a sladkosti tě jen rozptylují.
Většina lidí ani neví,
že cukrkandl představuje pastýřskou hůl,
která rozhodně nechutná po mátě.
Chutná jako ovčí bobky.
- Jak víš... - Ochutnali jste pastýřskou hůl?
Nevím. Splnilo to tvé očekávání?
Mám pocit...
Dwight drží svíčku a čte básničku.
Jsem tak šťastnej.
Moment, co to slyším?
Je někdo na střeše?
Jak zvláštní.
Promiňte. Musím se zaběhnout vykakat do auta.
Taky chci auto se záchodem.
„Heinrich nastraží detonátory a Theo připraví sejf.
- A potom... - Tak to není. Promiň, Pete.
Tohle přepsal nějaký fanda.
- Dělají chyby. - Nevím. Vypadá to důvěryhodně.
Páni.
Andy mi právě poslal e-mail. Tak to museli přistát.
„Jak je, prcku? Dorazil jsem včera, prodal loď, zašel si do baru, opil se,
podíval se na Pí a jeho život, dostal jsme depresi a začal přemýšlet.
Chvilku tady zůstanu.
Možná pár týdnů.
Musím vymyslet, co se životem.
Možná se mrknu na Hobita. Tak čau.
Je všechno v pořádku?
Tak jak je to dál?
Dobře, tak jo.
Říká: „Až zavoláme poldy,
vyplýtvaj hodiny na vyjednávání.“
Měli bysme se na to podívat. Bude to lepší.
- Nebo si můžeme povídat. - Ne.
Už žádný povídání. Čas na film.
Jestli jsi si jistá...
Jo, asi mám jeden nebo dva disky v autě.
Super, tak se teď podíváme na Smrtonosnou past.
Dobře, dobrej plán!
Dobře.
Ale víš, jak je to s měsícem.
Není to slunce.
Ten prasečí brambor je skvělej.
Dwight říkal „bachor“.
Co je bachor?
To je v žaludku u...
Nadešel soud váš,
Belsnickel jsem já!
Jo, konečně nadešel.
Nadešel jsem!
Každý rok se můj děda převlékal na Vánoce za Belsnickela.
Šlo mu to... slušně.
Mně to jde skvěle.
Říká se, že se někdo narodí zlý.
Já se narodil pro roli Belsnickela.
Belsnickel přicestoval z daleka,
aby zjistil, jak se chlapci a děvčata tento rok chovali.
- Moc štrůdlu. - Takže je jako Santa,
ale špinavej a horší.
Ne, mnohem lepší.
Nikdo se nebojí Santy tak, jako Belsnickela.
To na Vánocích miluju. Autoritu.
- A strach. - Přesně tak!
Dwighte, tohle si vymýšlíš.
- Ne... - Je to skutečný.
„Belsnickel je mrzoutský, do kožešiny oděný dárce
příbuzný dalším společníkům sv. Mikuláše
ve folklóru jihozápadního Německa.“
Skvělý. Vážně, lidi?
Teď věříte ve Dwightovy tradice,
když je nějaký demokrat našel na Wikipedii?
„Jeho partner, Zwarte Piet neboli Černý Petr, otrok,
bývá ztvárněn v barevných pantalonech s načerněným obličejem.“
Ach ne. Dwighte, ne.
No tak.
Nedodržujeme slepě každý zastaralý aspekt
našich tradic.
Tak pojďte, vžijte se do té atmosféry.
Karl byl ve skutečnosti baleťák.
Není to šílený?
Jim. Ten chlap.
Slovo se má dodržet!
Když něco řekneš kamarádovi,
pravýmu kamarádovi...
co budeš dělat, lhát? Svýmu kamarádovi?
To je děsný.
Vem si mísu a pošli to dál.
Díky, Dwighte. Jsou hezké.
To je na dárky.
Když dostaneš dárek, dáš si ho tam,
ale na konci ty misky vrátíte. Je to sada.
Podržte misky před sebou.
Belsnickel rozhodne, jestli je darební, nebo ctihodní.
To je zlí, nebo hodní.
Ne, darební, nebo ctihodní.
Dotaz... rozhodneš,
co kdo dostane, v tu chvíli, nebo máš seznam?
- Už jsem se rozhodl. - Hezký.
- Zkontroloval jsi ten seznam? - Jasně.
A víckrát? Mohls udělat chybu.
- Jo, víckrát. - Takže máš seznam
zkontrolovanej a teď zjistíš, kdo byl...
- Darebný, nebo ctihodný. - Sakra.
Phyllis Vanceová! Nářek, nebo zpěvy?
Belsnickej ti zjeví.
Tvůj rok se mi jeví jako...
ctihodný.
Tady máš.
Co to je?
Sada gumových těsnění na zavařování.
- Radši bych tu mísu. - Mísu nedostaneš!
Oscar Martinez,
nářek, nebo zpěvy?
Belsnickel ti zjeví.
Tvůj rok se mi jeví...
jako darebný!
- Ty tím biješ lidi? - Ne, chodím tady s koštětem,
abych vypadal zajímavě. Pro děcka.
- Past na myši. - V duelu
lidé vždy dají přednost Santovi před Belsnickelem.
Není o něm tolik písní,
ale to připisuju potížím s rýmem.
S bratrem jsme jednu napsali.
Byl v ní obchodník, co vdechl nikl, křikl a pak si zvykl.
- Víš co? Musím jít. - Nesměj se.
- To už? - Jo.
- Je to dobrý. - Je to trest. Kam jdeš?
Musím to Philly. Ale bylo to skvělý.
- Jo? - Ale pracuješ zítra.
Jo, jen se tam chci zabydlet a vyspat se.
Ale budeme lámat žebro.
- Pamatuješ? - To je pravda.
Nevadí! Belsnickela to nezajímá. Mazej!
- Supr. Veselý Vánoce všem. - Počkej!
Chceš svůj dárek?
Víš co? Jo. Běž do toho.
Jim Halpert, nářek, nebo zpěvy?
Belsnickel ti zjeví.
Tvůj rok se mi jeví darebný.
- Zbláznil ses? - Jsi darebný.
Dobře, to jsou tři a nikoho jsi nepraštil tolikrát.
- Neopouští párty. - Jen...
Stačí! Končím!
- Jasný? - Darebný!
Belsnickele, taky musím odejít dřív.
Cože to?
Teď budu první den v práci zmlácenej.
Bože.
Vteřinku.
Tak... je to tu.
Asi už se nikdy neuvidíme.
- Ticho. Snažím se být vážná. - Promiň.
Nemůžu uvěřit, že to fakt přišlo.
Hele, moc děkuju, žes to všechno zařídila.
Byl to dokonalej poslední vánoční večírek.
Tak, popřej mi štěstí?
Dobře.
- Hodně štěstí. Budeš skvělej. - Zavolám, až dorazím.
- Dobře. - Tak jo.
- Miluju tě. - Miluju tě.
- Co se děje? - Večírek skončil.
Opustíš Vánoce, Vánoce opustí tebe.
A hádejte co, děcka.
Belsnickel neexistuje.
Jsem to já, Dwight!
Našli jsme staré ozdoby ve skladu.
Oscar zaběhl do obchodu pro jídlo a pití
a já sáhla do svých zásob vaječňáku.
Tak mě nakonec potřebujou.
Je to jako v Život je krásný,
když si Jimmy Stewart uvědomí, že ti lidé
v bance byli darebáci a on byl skutečný hrdina.
Kevine! Přestaň!
Zní to, jako že tam začíná večírek.
Jo. Takže, celá porota chce, abych hlasoval pro vinu.
Ale já si udělal vlastní výzkum
a zapomeň na všechno, cos kdy věděla o otiscích prstů.
Meredith je trochu hezká.
Právě mi to došlo.
Má v sobě něco z Emmy Stone.
Fůůůj!
Jestli to pomůže, mně se tvůj večírek líbil víc.
Nikomu nechutnalo jídlo
a Belsnickel jim připadal jako temnej erotickej magor.
To si asi nikdo nemyslel.
Jim ani nezůstal do konce.
To s tebou nemělo nic společného.
Mně je to jedno. Víš, jak mě to bere
- na škále od jedné do 10. - Nula.
Sakra!
Řeknu Jimovi, ať si nas***.
Myslíš, že by Andy kvůli mně skočil z budovy
přivázanej k hadici?
Jo.
Určitě.
Hej, co to...
To ne, pojď sem. No tak.
Ale no tak.
Jsem pořád Andyho holka.
Jo, samozřejmě. Já vím.
Ale ruku tam můžeš nechat.
- Dwighte, dáš si vaječňák? - Ne, díky.
Dám si další Dumatril.
Jim mě na to naučil super způsob.
Rozdrtíš to na prášek a vdechneš to zadkem.
Jo, to jsem řekl.
- Jime! - Co se to děje?
Kde je Belsnickel?
Panebože!
Co to děláš?
Před chvílí jsi mě odsud vypráskal.
Nemluvme o tom.
Prasečí žebro. Můžeme je zlomit!
Vyhrabu je z koše.
Co se stalo? Ujel ti autobus?
Ne. Stýskalo se mi po manželce.
Našel jsem to!
A zjistil jsem, že jede autobus v 5 ráno.
Sakra!
Jim má větší půlku.
Přišel sis pro nášup?
Vaječňáček. Dám si.
Díky, Phyllis. Kde je Andy?
Ty!
Jo, čau. Hele, než zase zapomenu,
mluvil jsem s nimi o tobě.
Máš přijít na pohovor.
- To je skvělý. - Že jo?
- Díky, člověče. - Jasně.
Dostavím se podle pokynů.
Děkuji, pane.
- Jupí! - Jdi na to!
Velmi darebné.
Dva desetníky, sedm pětníků... Ne, to nesedí.
Byl to jeden čtvrťák a...
Co? Jen jsem vysvětloval...
Proč by to...
- Ale proč? - Už... žádné... mluvení.
Ty mě chceš políbit?
Ano.