Brian, ai o secundă?
Da, știu ce o să spui, e în regulă.
Nu, am auzit că ai avut necazuri. Mă simt groaznic.
E în regulă. E prima mea greșeală în nouă ani cât ți-am pus microfonul.
Dunder Mifflin, aici Erin.
- Mersi că ești un prieten bun. - Sigur, oricând.
Tu și Jim sunteți bine? Ați rezolvat?
Da. Aproape.
Pam, la telefon.
- Salut-o pe Alyssa. - Sigur.
- Bine, mulțumesc! - Sigur.
Hei, omu' cu microfonu'.
- Da, Meredith. - Când mi-l pui și mie?
Ascultă, se iau de noi pentru că vorbim cu voi.
E o regulă de rahat, dar, știi vreau să...
- Ne vedem mai târziu. - Bine.
LA BIROU
Salut!
Am auzit că chemi candidați pentru postul de la vânzări.
Așa e, câțiva prieteni vechi.
Numai șmecheri, tre' să fii atât de șmecher.
Păi, vezi... ai ridicat mâna.
Serios? Da, am ridicat-o.
Wallace mă lasă să angajez un ajutor la vânzări
în locul lui Jim, cât el e în Philly.
În sfârșit, cineva la birou care o să mă înțeleagă.
Ceva de genul: „Pe bune, Jim? Nu înțelegi diferența
dintre un abator și ecarisaj.
Amintește-mi să nu-ți dau vreo vacă sau vreun cal mort.“
Știi ceva? Merit postul ăsta.
Te-am ajutat cu Stone și Fiul.
Și, Dumnezeu mi-e martor, la White Pages cu Jan,
m-am chinuit de mi-au sărit capacele.
Știi ce?
O să ajungi la interviu. Bine?
O să te confrunți cu niște vedete,
dar ai o șansă bunicică.
Clark n-are nicio șansă.
Concurează cu amicul meu Rolf, pentru Dumnezeu!
Tipul pescuiește cu grenade. Și Trevor?
Te face să râzi atât de tare, că vomiți în pantaloni.
E de rahat. Da?
Te spetești trei luni la o firmă și ei ce fac?
Te fac să concurezi pentru o promovare. Ca un animal!
Credeam că aici sunt birouri, nu o plantație.
Se fac schimbări la spațiul de lucru.
Nu va mai fi o alianță Pam-Jim împotriva lui Dwight.
Acum va fi axa Dwight-și-un-prieten împotriva lui Pam.
Putea să-i spui tot „alianță“.
Îmi aleg cuvintele foarte atent.
Lucrurile sunt puțin delicate între mine și Pam acum,
și dacă faptul că muncesc în Philly îi va crea neplăceri cu Dwight,
o să înrăutățească lucrurile.
Tot la interviul pentru vânzări?
Nu, tu ești la interviu. Eu o să iau postul.
N-aș fi atât de sigur. Lucrez aici de 12 săptămâni.
Un sezon de Homeland: Rețeaua terorii.
Se pot întâmpla multe în timpul ăsta, după cum am văzut.
Eu sunt Rolf. Rolf Aul.
Rolf Aul...
Sună cam ca Roald Dahl.
Du-te dracu'!
Iată-l!
- Salut! - Hai, prietene, la treabă.
Scuze, Rolf e primul.
Nu ai nicio șansă. Când ești cu R-O-L-F,
chiar râzi de te crăcănezi!
Frumos!
Rolf e cel mai bun prieten al meu și e cel mai tare!
Mișto, calm și rezervat, 24 din 24.
Doar încercați să-l iritați pe Rolf. Vă provoc.
Un tip atât de dulce.
Când vorbești cu David Wallace?
După-amiază, dar nu-ți face speranțe.
Prea târziu. Deja îmi fac.
Săptămâna trecută, am pierdut un investitor,
așa că ne chinuim să găsim fonduri.
Dar partenerii mei au o soluție.
Să îi cer șefului companiei pe care o abandonez
să ne dea un influx imens de capital.
Deci, problemă rezolvată. Mulțumesc, băieți!
Scaunul ăsta va fi al tău! Și biroul!
Vorbesc la telefon.
Nu zău!
Sun eu înapoi. Mersi!
Sper că-ți place rock-ul norvegian, căci eu nu port căști.
Fără căști!
Sigur e doar agitat.
E în regulă. Se schimbă doar niște locuri. Nu contează.
Deci, am CV-ul aici, dar nu pare să fie trecut tot.
Multe date sunt private.
Cum știu dacă ești calificat să mă evaluezi?
Eu ofer postul.
- Tu ce acreditări ai? - Lucrez aici de 12 ani.
Am fost Vânzătorul Anului, sunt ajutorul directorului.
Am auzit destul.
Stai, nu! Dacă vrei să știi mai multe, sună-l pe David Wallace.
Mulțumesc, Dwight! Ținem legătura.
Ei bine, nu pot fi toți câștigători.
Urmează Trevor, un adevărat profesionist.
Spui „sari“, iar el zice „pe cine?“
Adoră să sară pe oameni, Trevor.
De ce crezi că ai fi un vânzător de hârtie eficient?
Bine. Nu mă așteptam la asta.
Putem să sărim peste asta, să ne întoarcem la ea?
Păi, e o întrebare banală pentru un potențial vânzător.
Pas. Următoarea.
Bine. Te consideri mai mult un jucător de echipă sau o persoană cu inițiativă?
Nu, nu și nu.
Au fost numai două opțiuni.
Șah mat.
Tu ai câștigat acum, prietene.
Validați parcarea?
E un bilet de autobuz.
Nu-i scapă nimic.
Jim? Pot să mă uit pe listele de prețuri înainte de interviu?
- Sigur, da. Te rog. - Mersi, frate.
Sigur e în regulă? Te uiți cam...
Da, desigur. Oamenilor le place să te aibă prin preajmă?
Ești curățel, nu?
- Dove pentru bărbați. - Frumos.
Muzica o asculți la căști?
Nu asculți deloc. Pentru că suntem la muncă,
nu la un concert, așa că...
Da. Mă lași un minut să mă pregătesc pentru asta?
Sigur, da. Fă orice ai nevoie,
fix după ce faci tu ceva pentru mine.
- Vreau să-mi respiri în față. - Ce?
Vreau să-mi respiri în față acum.
Ce e aia, mentă sau perișor?
- Perișor. - Exact!
- Da. - Știam eu.
- Bun nas! - Te-am văzut
și am zis „perișor“.
Nu-l pot angaja pe Clark.
Da, arată ca un Schrute, dar gândește ca un Halpert
și se comportă ca un Beesly.
Bine, uite una.
Un client care a comandat hârtie cât să primească o reducere
vrea să returneze jumătate din marfă.
Nu poți face rabat la preț sau să-i dai credit pentru viitor
fiindcă ai mijlocit afacerea pentru un terț.
- E o situație fără ieșire clasică. - Exact!
Aș face un Kobayashi Maru.
La naiba! Răspuns perfect, iar!
- Da. - Gândește-te, Dwight.
- Ai un top de 16 obligațiuni și... - Știi ceva, Dwight?
Interviul s-a terminat, iar eu am obținut postul.
Am făcut un Kobayashi Maru.
- Nu. - Ba da.
Star Trek e bază.
Este, dar tot nu.
Haide, omule! Trevor a făcut asta? Rolf a făcut asta?
Crezi că sunt singurii mei prieteni? Am mai mulți prieteni.
Și sunt mai buni ca ratații care lucrează aici.
Asta nu e normal.
Nu vreau să fac presupuneri bazate pe aspectul oamenilor.
Sigur că nu. Dar aspectul include și mirosul?
Miros atât de urât.
Dacă ajung și eu așa, mi-ați spune, nu?
Meredith, ți-o spun mereu.
Ce mi-am furat-o!
Următorul, vărul meu, Mose.
Ar putea fi un vânzător de hârtie grozav.
Se teme din fire de hârtie, ceea ce l-ar motiva
să scoată cât mai multă posibil din biroul ăsta.
Am așteptări mari de la Mose.
Ce calitate te-ar face un vânzător bun?
Că sunt sociabil?
Scrie în CV că ai petrecut ultimii 15 ani
ca agent de vânzări pentru Dow Chemical.
- Așa e. - Știi că locuim împreună, da?
- Da. - Și nu te-am văzut ducându-te la muncă.
- Bine. - Atunci de ce scrie așa în CV?
Voi de unde ați auzit de post?
De la mama. Dwight a sunat la mine,
dar nu știa că mă mutasem deja.
Deoarece mă tot cert cu mama, pentru că mă bag în treburile ei.
Dwight e vărul meu. L-am auzit spunându-i fratelui meu, Mose,
despre postul liber la duș.
Tu erai la duș? Sau el era la duș?
Toți eram la duș.
E un duș de vaci. Deci, e multă lume acolo.
Deci îl cunoașteți pe Dwight?
Eu am fost bona lui și am ieșit o dată împreună.
Era un iubit pasional și cel mai drăguț bebeluș.
Mi s-a părut mie că vă cunosc.
- Îl luați pe Dwight de la școală. - Și tu ai mers la școala X-Men, nu?
Școala X-Men?
Când eram tânăr, am mers câțiva ani la o școală particulară
unde mi se spunea că voi învăța să-mi stăpânesc abilitățile mutante.
Se pare că era un țepar care copia
Școala lui Charles Xavier pentru Tineri Dotați,
din benzile desenate X-Men.
Mi-a luat ani de zile să-mi dau seama că era o țeapă.
Unii nu și-au dat seama niciodată.
Eu am niște puteri. Auz pe timp de noapte!
Câinii înțeleg unde le arăt.
Antrenamentul a inclus găsirea morcovilor, frecarea căzilor, coaserea de blugi fake,
mult telemarketing.
Nu vreau să stau lângă ăia pentru următorii 20 de ani.
Să spună cineva ceva.
Am zis ceva când l-au angajat pe Jim, n-a mers nici atunci.
Acum uită-te ce ne face.
- Da, Jim, asta e numai vina ta. - Cum e vina mea?
Uite un exercițiu pentru tine, Jim.
Imaginează-ți că acțiunile tale au consecințe.
Imaginează-ți că lumea nu se învârte în jurul chestiei ăsteia.
Mai sunt și altele.
Dwight îi aduce pe toți ciudații ăștia.
Da, dar și Dwight e un ciudat.
Nu putem da vina pe un ciudat că aduce ciudați.
Putem învinovăți un om normal pentru o situație
în care unui ciudat aduce alți ciudați.
Eu sunt cea care trebuie să stea lângă ciudat când pleacă Jim.
Am ajuns să-l susțin pe Nate
și mi se pare greșit.
Lăsați-o baltă. Trebuie să mă ocup de pictura mea.
Trebuie să rotunjesc niște copaci ascuțiți.
Salut, Jim! Credeam că o să vorbim mai târziu.
Da, e vorba despre omul nou de la vânzări.
Dwight a adus o grămadă de ciudați
și mă întrebam dacă pot să zic ceva...
Dwight Schrute. Cu cine vorbesc?
Nu minți, că-mi dau seama.
- Salut! David aici. - David!
Jim ar vrea să spună ceva în legătură cu angajarea.
Serios? Asta e interesant,
căci mă gândeam că Jim e aici doar o parte din timp
și nu ar trebui să fie implicat în decizie
la fel ca mine, care sunt aici zilnic și fac și treabă.
Mă gândeam că dacă persoana asta stă la biroul meu,
- ...lângă soția mea... - Jim, încă ceva.
Cum trebuie să angajăm un începător ca să-ți țină locul,
va trebui să te plătesc doar pentru zilele în care lucrezi.
Da.
- Bine. Nu pot spune că nu e corect. - Mi se pare corect, David.
- Știu că avem un apel mai târziu. - Da, vorbim mai târziu.
De ce n-o faceți acum?
Da, ce e, Jim?
Păi, era vorba despre Athlead.
Dwight trebuie să fie și el prezent?
Mi-ar plăcea să fiu, David.
Bine. Continuă, Jim!
Ai posibilitatea să fii investitor de bază...
Bine, Jim, va trebui să te opresc aici.
Da, bine. Pa!
- Mi-ar plăcea mie să investesc. - Nu, mersi.
Aș vrea să-ți dau 100 de milioane de dolari.
De ce transformi copacii în tufișuri?
Nu se face hârtie din tufișuri.
Hide, au posturi libere sus.
De ce nu te duci și tu?
Mulțumesc!
Da.
Pardon!
E dens. Ca pâinea.
Dwight, nu poți angaja pe cineva fiindcă ți-e prieten.
Nu fac asta. Tipii ăștia sunt cei mai buni.
Talentul este ceva atrăgător la prieteni.
Sunt ciudați, Dwight.
Toți prietenii tăi sunt ciudați și bizari.
Știi cine a mai fost un ciudat?
Omul Păianjen. Iar el era un erou.
Prietenii tăi sunt ca Omul Păianjen,
dacă era mușcat de un păianjen
și apoi se apuca de masturbare.
Cât de tare va fi când voi începe munca aici?
Paintball la prânz!
Lupte obligatorii cu paintball.
Wolf, vino în parcare la lupta obligatorie de paintball.
Wolf e extrem de amuzant. M-a executat de peste 100 de ori de aproape.
Uneori când eram în aceeași echipă.
Doamne, ce-am mai țipat!
Ce nătâng!
Vinde-mi bucata asta de hârtie.
Uitați-vă la asta!
- Vrei hârtia asta? - Sigur că da.
Nu e foarte bună.
Am să plătesc oricât.
Mai bine o păstrez.
Probabil e specială dacă o vrei atât.
Nu, mai ai și alte foi ca asta.
Poftim, ia banii!
Nu mai încerca să-mi iei foaia, prietene! Gata!
Bine. Bun. Ce tare a fost. Deci...
Ești tot la numărul cu 570?
- Da. - Bine.
Am opt ani de experiență
vânzând electronice în magazinul Sanyo în centrul Tokyo.
Am fost doctor
și am o diplomă în afaceri de la Universitatea din Tokyo.
Nu va merge.
Mulțumesc!
Nate e un specialist desăvârșit,
dar nu fără handicapuri, auz, văz și funcții cognitive de bază.
Trevor e minunat, dar n-a fost înflăcărat azi,
iar el e un tip căruia-i place să dea foc.
Troy este chiar unic.
Și e un goblin sau un hobbit, sau un kobold, adică un tip de gremlin.
Și totuși ezit.
De ce nu pot să-l aleg pe niciunul?
Nu.
Trebuie să le spun. Trebuie să le spun.
Ai nevoie să fii schimbat?
Mă schimb singur acum.
Vei lua o hotărâre în curând?
Am parcat aiurea de cinci ore. Mă întreb dacă să mut mașina.
Nu, ți-a fost remorcată deja.
Le ridică după 45 de minute.
Atunci și-au luat țeapă. Stau lângă parcarea de confiscate.
Doar mi-au economisit niște benzină.
Frate... Înțelegem cât de dificil e
și, pe oricine ai alege, tot rămânem prieteni.
Chiar dacă sunt eu, Troy Underbridge, Gabor sau Melvina...
- Sau niciunul. - Da.
Ne-ai adus aici, ne-ai muncit atâta,
- ...și nu alegi pe niciunul. - Îți închipui ce jignire e.
Ce dispreț ar trebui să aibă cineva pentru tine.
Aș vrea să vă pot angaja pe toți.
Eu pot începe luni.
Jim...
Jim!
Jim, întoarce-te!
Ce-mi place să mă holbez într-o direcție.
Dacă nu mă uit spre sud, nu trăiesc. Asta spun eu mereu.
Poartă-te normal!
Și mă gândeam că e cinstit să mă ajuți să hotărăsc,
de vreme ce vor sta la biroul tău de lângă soția ta.
Dar știi că eu nu l-aș angaja pe niciunul.
Doamne, ce nașpa!
Ce vrei să faci? E decizia ta.
Prietenii tăi nu sunt atât de buni precum credeai?
Nici măcar Gabor?
Se pare c-am standarde mai înalte pentru colegi decât pentru prieteni.
Nu mi-l pot imagina pe niciunul în uniforma noastră.
Știam eu. Tu ai creat o uniformă pentru Dunder Mifflin.
Vara... Iarna... Junglă.
Formal.
Eu am fost uimit de cât de calificați ați fost toți.
- Tu? Uimit. - Da. Mulțumesc, da.
A fost o decizie grea
să nu alegem pe niciunul dintre voi.
- Poftim? - Ce?
Ce porcărie!
Wallace m-a numit șef. N-ai niciun cuvânt de spus.
O porcărie atât de mare. E o porcărie imensă!
Cum le poți face asta?
- E prea mult. - Bine.
Ne primim CV-urile înapoi? Sau le păstrați voi?
Pentru că am numai unul
și am o rețetă de chili pe spate pe care vreau s-o păstrez.
Bun, asta e din cale-afară.
Știți ce? Uitați adresa lui Jim Halpert
în caz că vreți să-i umpleți casa cu hârtie igienică.
Pare cam lipsit de bun simț.
Nu. Am priceput.
Mulțumesc mult pentru ocazie, Dwight!
Nu deschide vreun pachet suspect pe care l-ai putea primi.
Nu, stai, deschide-le. E foarte sigur.
Băieți! N-a depins de mine. Haide, Rolf!
Nu a fost alegerea mea. V-aș fi angajat pe toți!
Gabor?
Ziua mea e făcută praf.
Da. E prea târziu pentru un grătar,
- ...și prea devreme pentru un Swanson. - M-am prins. Paintball!
Sună grozav. Așteptați să ies de la muncă?
Și ce-ar trebui să facem până atunci?
- Bine. - Să mergem, băieți.
Da, nu avem limite la arme, da?
Bun. Cred că a mers binișor.
Așadar, dacă te uiți la asta, da... asta va imprima...
Fă cunoștință cu noul coleg de birou!
Ce faci, frumoaso?
Tare! Bună, Clark!
Crede-mă, e cel mai mic rău.
Mi-a luat o zi întreagă. Ar trebui să fii încântată...
Da, cred că da.
Adică, îmi plăcea vechiul coleg de birou.
Bine.
Scuze, le-am zis băieților că ajung la ședință.
Sigur.
- Te sun de acolo. - Bine.
- Pa! - Ai grijă de soția mea. Mă întorc.
Se spune că oricine își depășește prietenii la un moment dat în viață.
Păi, eu i-am depășit pe toți într-un interval de trei ore.
Pam, mă duc la bucătărie. Vrei ceva?
- Nu, mulțumesc! - Eu aș vrea o cafea.
Îmi pare rău! Trebuie să fii atât de marfă pentru o cafea.
Dwight...
Îl terorizăm pe boboc?
- Cine? Eu? - Noi.
Sigur că da.
Bine. Poftim!
Data viitoare când se duce la baie,
- ...eu îl distrag și tu iei asta... - Știu ce trebuie să fac.
- Bine, da. - E perfect!
- Bun venit în club, porcule! - Nu!
Nu, Dwight!
Nu, contează cine ajunge să stea lângă Pam cât sunt plecat.
Oamenii de lângă tine sunt cei cu care-ți petreci viața.
Din cauza locului unde e biroul meu,
mi-am petrecut anii uitându-mă la Pam și m-am îndrăgostit.
Deci, chestia aia contează.
Cu siguranță.