-Har du sett Darryl? -Han är här nånstans.
Klart Darryl är här. Precis som jultomten. Det är en vanlig torsdag.
Ingen av dem är här, och det är fredag.
Välkomna till min och Darryls värld full av lögner.
Ingen vet, men Darryl har börjat jobba i Philadelphia.
Så nu måste han smyga ut
som värsta smygande smygaren.
Och jag är hans assistent. Det är så kul.
-Darryl, här är Björn...yl. -Vad kostade den?
Inget. Jag vann honom på tivoli. Men lotterna kostade en del.
Alla vet att jag är i Philly på sparade sjukdagar.
Men Erin var så förtjust i att smygsmyga att jag spelade med.
Darryl, du är bara för mycket! - Han är så skojig, och här idag.
Jag har jobbat hårt med väggmålningen och det har inte chefen nåt emot.
Han är på Bahamas och vet inte vad nån gör.
Jag brukar avsky mina egna målningar,
men den här känns riktigt bra.
Herregud! Vad...?
Det här är inte sant. Är det där...? Är det rumpor?
Lägg av. Lägg av!
Ursäkta mig. Kan jag gå tidigt idag?
Philip fyller ett.
-Så senatorn och jag ska ha fest. -Vad rart! Med en massa barn.
Nej, inga barn. Vårt hem är inte barnvänligt.
Vi har mest vassa möbler. Och dessutom: usch.
Det är mest kampanjfinansiärer.
Jag är villig att donera...
...hela åtta dollar till Liptons
valkampanj för en inbjudan...
Nej, snälla. Ingen av er är på tillräckligt hög nivå för det här.
Vilket jag verkligen beklagar.
Angela, du lär få reda på det,
men Robert bjöd in mig med.
-Va? -Han ville ha mig där som stöd.
Jag är ju...! Jag är hans fru.
Angelas make och jag är kära.
Men som politiker i den här staden måste man ha en blond hustru.
Han riskerar allt
genom att bjuda in mig idag. Mig!
Vi kom överens om att ni två inte skulle ses ihop offentligt.
Det är förödmjukande för mig.
Om du får bjuda en hingst så kanske jag också får det.
-Vi är lägenhetssambos. -Två vuxna, sexiga karlar.
Jag saknar Pam och ungarna, men det är skönt att leva ungkarlsliv.
-Jag fick sovrummet. -Jag soffar!
Så det är kläder i hela vardagsrummet.
Han märker upp sin mat. Han är städad och jag är stökig.
Hur kul är inte det här?
Jag gillar Jim och han fixade jobbet åt mig, men...
Han använder gamla t-shirts som tvättlappar...
Han diskar inte. Allt ska visst "ligga i blöt".
Han fixade jobbet åt mig.
Lystring, allesammans! Jag vet inte vad ni alla heter här nere
men kan den ansvarige räcka upp handen?
Hallå? Tro inte att jag ger upp. Okej?
Jag stannar kvar här hela dagen om det behövs. Är det så ni vill ha det?
Jag kan även komma ner. Valet är mitt.
Jag kräver sällan min rätt. Inte som Angela, som anmäler
om nån ser Youtube-klipp med djur som pippar, men nån borde få sparken.
Val hjälper inte, Andy och Jim är borta.
Jag känner mig alldeles ensam här.
Inte helt ensam. Men vad det gäller folk som kan göra nåt.
Tack, Brian.
Wade vill ha en lista på möjliga kunder inför Sloane-konferensen.
Redan ordnat. Sorterat efter deras Google Trend-värde.
-Vem är det här? Fan vad bra vi är! -Jajamän.
-Konferensrummet, alla, nu! -Du har inte rätt att ta såna beslut.
Men det har David Wallace, och han bad mig att samla alla.
Vad det gäller avslöjas när alla är där.
Menar du att David Wallace bad dig att sammankalla ett hemligt möte?
Jo.
Kom igen! Superhemligt möte i konferensrummet nu!
Hemska nyheter. Min väggmålning vandaliserades.
-De målade på hela. -Det var väl det du gjorde?
-Jo, men det här är annorlunda. -Jaha, de använde sämre målarfärg.
-Nej, men de målade på fel ställe. -Skulle det inte vara över hela?
Jag ville ha andra färger på de ställen där de målade, så det är...
Det handlar om att lagerkillarna är vandaler och måste stoppas.
Nån hade dessutom klottrat mitt nummer på herrtoan.
De är ju 6782, inte 6783.
6783 är också ett bra nummer och mindre slitet.
-Pam, vad kan man göra? -Tack! Vi besvarar den frågan.
-Jag menade att inget går att göra. -Vad då?
Vi måste komma på vem som gjorde det och straffa personen!
Det handlar inte bara om mig, det här är vår väggmålning. Förstår ni inte?
Hur mycket har vi jobbat på och lagt ner vår själ i den?
-Kallade Wallace till det här mötet? -Jo. Jag blev förvånad.
Han bryr sig visst mycket om
offentlig konst. Nej, kom igen nu...
-Gå inte! -Pam, jag hjälper dig.
Det enda jag avskyr mer än konst är brott.
Jag är också med. Jag tror på dig och din konst.
-Och så är jag uttråkad. -Toppen.
Jag hoppades på en upprörd mobb men fick Dwight och Ellie.
Men bägge har mobbmentalitet och Dwight har nog en högaffel i bilen.
Behöver du min högaffel?
-Hej! -Jag har hämnd att utkräva.
En person till får plats på min sons ettårskalas.
-Jag vill ha dig. -Inte intresserad.
Vänta! Infrastrukturministern kommer.
Sälj in din idé med rödbetssalt.
Om jag får vägsalt-kontraktet ska det vara för att förslaget är bra.
Jag hörde just att Dwight inte kan komma på din sons födelsedagsfest.
-Så, ska jag hänga med dig? -Nej.
Jag förstår. Då stannar jag kvar här, ensam med pengarna.
Attans...
Jag delar ut papper. På dessa ska ni rita en människorumpa.
Vad jag sedan gör med dem är min ensak.
-Jämföra dem med rumporna där. -Icke. Det är min fetisch.
-Signera dem. Sån är min fetisch. -Jag tecknar ingen rumpa.
Nej, inga ändor. Vi ber er istället att rita stora, rundade W:n.
-Eller bröst utan bröstvårtor. -Dags att återgå till jobbet.
Eller meloner där hälften har skurits av och bara botten är kvar...
-Det här leder inte till nåt. -Vi måste komma på nåt annat.
Vi måste hitta den svagaste och isolera honom från gruppen.
Ja, om får vi Nate på egen hand kan vi knäcka honom.
Vi behöver en ursäkt. Vi säger att hans mor är döende, det brukar funka.
Nate! Din mamma är döende!
-Det känns inte bra. -Ingen fara.
Så hon kommer att klara sig igen? Vad bra. Får jag prata med henne?
Nej, hon behöver vila igen.
-När du nu är här: väggmålningen. -Du vet vem vandalen är.
Jag vet att lagerkillarna är dina vänner, men vi har tuggummi.
Tuggummi har blivit mintigare på senare tid, ibland för mintigt.
-Som om de vill göra munnen illa. -Säg vem vandalen är!
Det var han.
-Du kan gå. Ge honom tuggummi. -Det har aldrig funnits nåt tuggummi.
Så oförskämt.
Att öppna med smördegsbitar är kaxigt.
Menar de att det bara blir bättre efter det? Lycka till med det.
Den tavlan är... Hur kan en så liten
kvinna vara så skräckinjagande?
Mina damer och herrar, senator och Angela Lipton.
Tack för att ni kom. Philip hade ingen aning om att han var så poppis.
Robert, du är så elak. - Simon och Maxine, vem släppte in er?
-Vilket lag. -Bra jobbat.
-Just det, Darryl. -Vad då?
-Oj. Jag beklagar. -Lugnt. Det är svårt att läsa ibland.
-Är du sur på riktigt? -Det är termomuggen jag brukar ha.
Jaså, den du brukar ha? Jobbigt.
-Det är ingen fara. -Om det gör dig nåt, då är det så.
-Du behöver inte göra så där. -Det gör mig faktiskt inget.
-Ska jag diska den åt dig? -Måste den inte ligga i blöt först?
Okej.
Tack.
Jaha, Frank. Har du några tankar
kring det som gjordes...av dig?
Jag kanske kan börja. - Frank, hej. Jag är Pam.
Jag är ledsen om jag har gjort något
som har gjort att du känt dig kränkt.
Det är säkert inte lätt för er killar när nån kommer ner från övervåningen.
Så jag vill verkligen be om ursäkt.
Men nog pratat om mig. Nu är det din tur.
Här är det läge för en ursäkt, Frank.
Beklagar att jag inte gillade ditt fula kladd.
-Jag ritade en röv. Rövar är roliga. -Jag tyckte inte den var kul.
Om du drog pinnen ur din röv, så kanske... Ni kan inte sparka mig.
Så ni kan dra åt helvete.
Oj! Det där är inte okej. Vad ska du göra åt saken?
-Det var en komplimang. -Han sa ju "beklagar".
Han sa det säkert två, tre gånger. Det är mycket.
Fy fanken. Han bad inte om ursäkt.
Funkade inte ditt känsloparty?
Vem vann kramtävlingen? Delad förstaplats för alla?
-Vi borde sätta dit honom. -Menar du...?
Jag menar att vi borde sätta hårt mot hårt.
Pam är oftast en trygg men oattraktiv närvaro på kontoret.
Som en vattnad ormbunke.
Idag har hon hittat sin hämndlystet våldsamma sida. Så jag blir bara...
"Oj, Pam har ganska snygg rumpa."
Han sabbade nåt viktigt för dig. Vad är viktigt för honom?
Öga för öga. Riktig Hammurabi-känsla.
Vi behöver en infiltratör.
Jag vet precis vem som är rätt man.
-Clark? -Han liknar till och med en mullvad.
Ett av hans slag från tee kan slå ut ett helt ugglebestånd.
-Ni verkar stå varandra nära. -Ja, vi är goda vänner.
Det kanske upprör en del.
I många år har vårt parti vänt latinamerikanerna ryggen.
Men sån är inte jag. Jag är det latinamerikanska samhällets vän.
Och jag tycker att vi tar våra fördomar
och säger hasta luego.
Gör det mig mer valbar att jag uppskattar latinamerikaner?
Inte vet jag. Det spelar ingen roll.
Det jag bryr mig om är Oscar, min vän - mi amigo.
Oscar!
Jag borde kanske känna mig kränkt att jag bjöds in som hans mexikanske vän.
Men han kunde ha valt nån annan latinamerikan han känner.
Hans trädgårdsmästare Rojelio, eller...
...Rojelio, men han valde mig.
Rojelio är från Malaysia. Den jäveln är malaysier!
Hej, Jag brukar se på tv på lunchen. Är det okej?
-Det är lugnt. -Jag sa inget.
-Det behövde du inte. -Ursäkta?
Du har gått lite långt med
namnmärkningen. På två kilo mjöl?
-Får jag inte ta av ditt mjöl? -Vad ska du med mjöl till?
-Det är inte grejen. -Ska du baka? Blir det pumpernickel?
Förstår du inte vad jag försöker säga?
Jo, jag har varit otrevlig.
Du fixade jobbet och jag ska vara tacksam.
Det är jag, men jag är bara noga med mina saker.
-Ingen fara. Är det lugnt? -Det är lugnt.
-Vad har du i kylväskan? -Inget. Det är mitt.
-Var är Tavis Smiley-avsnitten? -Oj, var de dina?
Jag vill aldrig se dig jobba på kontoret igen. Hör du mig?
Mitt enda brott var att älska stans sportlag och vara en del av gänget.
Tystnad! Nu får du jobba på lagret med de orena.
-Jobba tills dina händer har valkar. -Okej, chefen.
Pam, du vet väl att det här är löjligt? Du är smartare än så.
-Det här funkar aldrig! -Flytta runt på lite papper.
-Du vet Frank på lagret? -Jag vet vem det är.
Vad gillar han? Har han stövlar han gillar, eller en lunchlåda?
-Letar ni avskedspresent? -Ja, nåt sånt.
-Han älskar sin pickup. -Se till att få nummerplåten.
Har du nummer...? Hur skulle du veta det, och varför frågar jag?
-Så vi vet... -Medan jag har dig på tråden.
Din make är som en slarvig luffare. Kan du fixa det?
Jag hade hoppats på dig. Måste sluta, hej. - Kom nu.
Vänta lite... Sandeep, ställ dig lite närmare senatorn.
Så där, bra. - Oscar, jag vill gärna se dig lite närmare senatorn med.
-Han blockerar mig! -Det är ett foto.
-Vad heter du? -Sean.
LaShawn, vill du vara med på ett foto? Kom. - Inte du.
Han ställde dig mitt framför mig.
Så rullar vi in Margaret.
Aj!
-Oscar... -Le stort!
Jag är klar. Ska det där föreställa min väggmålning?
Han målar en rumpa på din målning
och jag målar din målning på bilens rumpa. Öga för öga.
-Vad rart, Dwight. -Låt se din.
-Nej, den är larvig. -Det här är lysande!
Frank! Och så lämnar han ett spår av...bajs?
-Ja, och så har han hängtuttar. -Jag såg det. Underbart.
-Nu känns det bättre. -Vad bra.
Vilken härlig dag. Jag gillar att umgås med en hämndlysten subba.
Jag vet. Du saknar väl Angela?
Sluta visa sympati! Du sabbar stämningen.
Måla dit hans penis!
Jag hämnades på Frank på bästa möjliga vis. Med min konst.
Det är vattenbaserad färg, så den går att skölja av, men läxan...
Min bil! Du har inte rätt att göra så!
-Inte du heller! -Den är värd 40 000 dollar!
-Jaha? Det var du som började. -Nån borde få dig att knipa käft!
-Lugn! -Din fan!
Ska du slå en kvinna?
Tack för att ni kom. Tack.
Jaha, har vi lugnat ner oss, allesammans?
-Ja, jag beklagar. -Det var helt och hållet mitt fel.
Vi skärper oss till nästa gång. - Hej, Kevin.
Tack för maten. Och du är riktigt usel.
-Ursäkta? -Du är en rejält usel människa.
De här människorna bryr sig om dig, och du bara utnyttjar dem.
Men som sagt, maten var toppen.
Jag pratar med producenten. Du ska inte få sparken. Du skyddade mig.
Jag visste vad jag gjorde. Synd med din väggmålning.
-Du la så mycket tid på den. -Glöm den.
Du jobbade hårt på den. Skönt att han också får sparken.
Det här är galet. Brian, jag är verkligen ledsen.
Jag vill inte lägga mig i där jag inte hör hemma.
Men om du behöver mig, så ring, så ställer jag upp.
-Tack, Brian. -Vi ses.
Hela Philly-grejen har varit så kul
att jag glömt det kanske viktigaste.
Att ha kul är inte lika viktigt som att vara schyst mot dem man gillar.
Det är samboregel nummer ett.
Kom igen... Fanken!
"Du vinner!"
-Hur bra kändes inte det? -Det kändes bra.