Ne, tys mi lhal, Andy!
Tři měsíce jsi dělal, že tu jsi,
ale byl jsi na té své lodi!
To odmítám.
Nikdy jsem ti nelhal.
Opravdu? „Ahoj, Davide. Ve Scrantonu je všechno v pořádku.“
- Ten den bylo všechno OK. - „Mimochodem, Oscar pozdravuje.“
Oscar pozdravuje pořád.
Říká všechny druhy pozdravů... Ahoj, hello, hola.
- Tos nikdy neslyšel? - Andy...
- Tvrdíš, že lžu? - Andy...
Taky se tě chci zeptat na ty lži,
- které říkáš ty mně. - Andy.
Jdeme na to. Sedmého ledna 2013.
„Andy, všechno v pořádku. Chtěl jsem přijet,
ale žena je nemocná.“ Tak jak?
V pořádku, nebo nemocná žena?
- Mám tě! - Má žena?
- Bylo to fakt těžké období. - Jo?
- Jo. - Fakt?
Erin mě odkopla,
nepamatuju si okamžiky prozření, co jsem zažil na tý lodi,
a vím, že to zní divně, ale ty vousy mi fakt chybí.
- Byly jako bezpečnostní deka. - Andy...
Nechci tě vyhodit.
Ne?
- Ne. - To je úžasné.
Bez tebe bych firmu neměl.
Takže... ti dlužím.
Budu tady pro tebe, Davide.
Těch pět slov ti přísahám.
Když se nadechneš,
chci být tvým vzduchem. Budu tady pro tebe.
To je básnička od JB Joviho.
- Teď je tvoje. - Jsme si kvit... teď.
Rozumíš?
- Jasně. - A jsi na velice... Hej!
Tenkém ledě.
Vanilka.
Vanilla Ice. To byla kapela.
KANCL
- Dobré ráno. - Dobré ráno.
Jak se máš v tento krásný...
Fajn.
Jsme připraveni?
To tam nedávejte.
Minulý týden mi Erin řekla,
že náš vztah bude pokračovat beze mě.
Teď ji musím vídat každý den v práci... což je brutální.
Když se řekne, že vztahy v práci jsou fajn,
nikdy se neřekne, jaké to je po rozchodu.
Zní to jako raněné zvíře.
Měl ho toho utrpení zbavit a prostě ho vyhodit.
Nemůžu být blízko smutných lidí. Je mi z nich smutno.
Já to mám stejné s nadrženýma.
Tak fajn.
Ano, s Petem jsme se začali vídat,
a Andy to pořád neví.
Mysleli jsme, že když to utajíme, bude to ohleduplnější.
A víc sexy pro nás.
Viděla jsem Peteův zadek.
Je to úchylné.
To je moje.
Odnesu to.
Jim mi na dnešek domluvil pohovor ve Philly.
Je to v jedné realitce, což se mi skvěle hodí,
protože bydlím v domě, a vím, co je to koupelna.
Omlouvám se. Jsem jenom hodně nervózní, protože,
upřímně, to jde mnohem rychleji,
než jsem čekala,
a protože se můj životopis vejde na malý poznámkový bloček.
Ne, nedávej jí trávu. Vyblije ji.
Dobře, tak před ni dej dvě misky, a uvidíš, co si vybere.
Promiň, že tě okrádám o drahocenný čas, Mosi,
ale je to i tvoje teta.
Fajn. Uvidím, co se dá dělat.
Potřebuju tě.
- Dwighte! - Choď na přestávky častěji.
- Jsem tady 45 minut. - Cože?
- O co jde? - Moje teta Shirley.
Je v posledním tažení.
- To je ošklivé. - To teda.
Vlasy, oblečení, to všechno
odpadává ve velkých chuchvalcích.
Potřebujeme, aby ji tam někdo zajel umýt.
Ošetřovatelka skončila,
protože ji teta Shirley prý „otrávila“.
Co myslíš tím „otrávila“?
Asi nic. Nebo strychnin.
Nebo limonáda a strychnin, což to ve skutečnosti bylo.
- Té tety je mi líto. - Díky.
Ale proč by to měla být moje starost?
Angelo, dlužíš mi to, pamatuješ?
Prosím.
Je to stará žena, Angelo. Potřebuje ženský dotek.
Všechno jí to visí.
A má i součásti, které ani nepoznávám.
Má jednu takovou visící část,
která se tak jako třepotá.
- To je dobrý. - Jako takové chápavé křídlo.
- Nevím. - Ale bože, tak jo.
Nemůžu...
- Pomůžu ti. - Tam, kde to bylo, je takový drn,
a ten potřebuje...
Kam jdeš?
Na tříměsíční plavbu asi ne.
No ty vole!
To teď může každý prostě odejít, kdykoli chce?
Jak se opovažuješ?
Pořád jsem šéf!
- Ahoj. - Říkám ano.
Mám pro tebe vzkazy.
- Od tebe? - Ne, od klientů.
Tak to je nechci.
Můžeš si je nechat. Vlastně
si můžeš nechat i ten velký modrý svetr.
- Máš ho ráda. - Nemůžu.
Trvám na tom.
Je to úžasný svetr. Je v něm spousta vzpomínek.
Jsou to vzkazy od klientů, kteří chtějí papír.
Nechci mluvit o práci.
Já teď chci mluvit jenom o práci.
- Tak to chci ten svetr zpátky. - Dala jsem ho armádě spásy.
- Nastavil jsem to. - Hezký.
- Jo. - Můžu...
Vyhodila ho.
Můj modrý svetr.
Co to má znamenat?
- Jsem byl na odchodu. - Zůstaň!
Máme bráchovství.
Bernardýn, Bobek a Clarker, čili
Kancelářský pomeranč.
Jde o tohle:
Erin mi dala kopačky, jasan.
Ale vyhodila i modrý svetr, který měla ráda.
Překonává to nějak moc rychle,
nebo začínám být fakt psycho?
Začni, Bobku.
Nevím, ženy se z toho dostávají rychleji než muži.
Průzkum říká...
Vůbec se teď necítím líp.
Nula Clark Třicet, do mě.
Hele, mládenecký život není zlý.
Teď máš svoji svobodu.
Včera jsem si objednal pizzu a snědl ji nad dřezem jako krysa.
- No vidíš, to je super. - Ne.
Máš úplnou volnost, to je přece...
Možná to tak nevypadá, ale pomohlo to.
- Takže díky. - Super.
Dám ti kilo, když v tom svetru přijdeš do práce.
Ahoj, teto Shirley, to jsem já, Dwight.
No vida, to je velkoměstskej Dwight.
Ať si nezablátíš ty městský boty, velkoměstskej Dwighte.
Ahoj, teto Shirley.
Co je to za kuchyňskou vílu?
Je maličká, jako kuchyňská víla.
To je Angela, a přinesli jsme ti nové oblečení.
Nové oblečení? Na co?
- Dobrý bože! - Ach, můj bože!
Víš co, než si to nové oblečení vezmeš,
Angela tě trochu umyje.
Ano.
Co byste řekla na krásnou teplou koupel?
Co bys řekla na hnusnou studenou facku?
Dobře, této Shirley,
můžu ti přinést litřík řízného šnapsu?
- To bych brala. - Fajn.
- Ne. - Jo, věř mi.
To ji zkrotí.
Běž do kuchyně a vem největší nádobu, co najdeš.
Dělej!
Proč Erin není smutná?
Našla si někoho nového, nebo tak?
A jestli jo, proč mi to neřekla?
Chce ušetřit mé city?
Během rozchodu se v mozku odehrávají fakt divné věci.
Andy, nedělej to.
Ze čmuchání nevzejde nic dobrého.
Nečmuchám. Má na displeji nějaké svinstvo.
- To je jasné čmuchání. - Je to fakt ble.
Nech toho, je to soukromý majetek.
Haló?
Kdo tady čmuchá u koho?
Co to vůbec znamená?
- Všichni se prosím... - Polož to.
- Dělej, Andy. - Polož to.
To je soukromé.
Bože!
- Vidíš? - To máš za to čmuchání.
Říkala jsem ti to.
Darryle, Clarku, Kevine, Toby, Bobku, zakleknout.
Takže,
vy si myslíte, že už zase blázním.
Pořád se mi zdálo, že Erin s někým chodí,
tak jsem jí projel mobil.
To ale nemůžeš.
Najdeš jenom bolest.
Když se mi exmanželka podívala do mejlu, zničilo ji to.
Pozdě.
Erin si píše s někým jménem Pete.
Neznáte někdo nějakého Petea?
Pete...
Pete jak?
Teď mi došlo, že mi Andy říká Bobku tak dlouho,
že zapomněl mé skutečné jméno.
Což je Pete.
- Ahoj! - Tady jsi.
- Jak se máš? - Ahoj.
- Vypadám dobře? - Skvěle.
Jo.
Co to je? Je to...
Vím, kam to vede, a takový teď prostě jsem.
Jsem slizoun, ale koukni, co umím.
Musím jít. Dveřma zrovna prošla VIP.
Ahoj, Isaacu. Máš něco v uchu.
To je telefon.
Ano. A moc děkuju za tuhle příležitost.
- Fakt si toho vážím. - Pro tým Halpert cokoli.
- To dáš s parádou, Pam. - Díky.
To dáš.
Stýskalo se mi.
- Říkáš to do telefonu, nebo mně? - Hned vám zavolám. Cos říkala?
Vtipný.
Hej, Jime!
Volá Trent Edwards.
Musím jít.
Ale víš co? Jsme tým Halpert, jasný?
To dáš. Rozdrtíš je.
Tak jo.
- Hodně štěstí. - Čau.
Hrozně moc pije.
A tak rychle.
Shirls mohla domácí šnaps pít ráno, v poledne i večer.
A teď jí stačí půl litru.
Něco se jí zdá. Tak jo.
Vyvalíme ji na dvorek a postříkáme ji.
- Postříkáme? - Ne.
Vypadá to líp, než to zní.
Máme tam soukromý sprchovací prostor,
velice vkusný a velice rustikální.
- Ahoj! - Pojď dál, posaď se.
Díky, že jsi přišel. Musím ze sebe něco dostat.
Donesly se mi jisté...
divné zvěsti, a... Rád bych se s tím vyrovnal a řekl to nahlas.
Právě jsem telefonoval s doktorem,
a zdá se, že jsem
od Erin chytil chlamydie.
Nevyléčitelné.
Dost blbé, co?
Jo.
Byls pryč.
- Věděl jsem to! - Dlouho pryč.
- Ty s Erin... - Andy?
...mrd...
Andy!
Jenom abys věděl, nepřekrývali jsme se.
Nepřekrývali? Super, fajn.
Hned je to jednodušší.
A víš co? Máš padáka!
- Cože? - Jo.
Máš padáka.
To je výhoda šéfa. Můžu vyhodit kohokoli,
kdo mi ukradne holku.
Představ si, že se ukázalo, že jsi to ty.
Jups, soráč.
- Ty máš ale blbý den! - Andy.
- Kamera nelže - Andy.
- Vypadni mi z kanceláře, idiote - Snažím se ti...
- Andy! - Takže máš padáka
Protože jsi kokot
A máš padáka.
Kdybys se mnou chtěl mluvit, budu v přístavbě, jo?
Budu v přístavbě.
Toby!
Toby.
Víš proč nemůžeš Petea vyhodit, že?
Ne.
Andy, přesně stejný rozhovor jsme vedli, když jsi chtěl vyhodit Nellie.
Prostě nemůžeš lidi vyhazovat kvůli osobní zášti.
Nellie byla profesionální zášť.
Tohle je čistě osobní zášť.
Když už tě tu mám,
tak tohle je prohlášení o vztahu od Petea a Erin.
Oni už mají smlouvu?
„Vzájemně se dohodli...“
Každá věta je jako dýka do rozkroku.
- Je to standardní text. Nečti to. - Nepodepíšu, že se vzdávám práv.
Už jsem to podepsal, jenom ti to ukazuju.
Jo? Tak co tohle?
Andy, to není originál.
Když to zničíš, stejně spolu budou chodit.
Je to originál.
To je ona? Hej, kluci, řekněte něco!
- Ahoj. - Jsem Mark.
Já Pam. Ahoj.
Já jsem tu ten zlý šéf,
ale prosím, nenajímej Jamieho Foxxe, aby mě zabil.
Django!
S použitím toho slova na N v tom filmu nesouhlasím.
Na to je moc brzo.
Jsem Pam Halpertová.
Ahoj! Tady mi říkají Marky Mark,
protože tady v Simon Reality jsme Funky Bunch.
No tak, lidi! Když řeknu, máte zvedat střechu.
Nebo jste tu zase samí stážisti?
„Gangnam-style“.
Ten „Gangnam Style“ slyšel. Zná to.
To proto, že je Američan.
Tohle je Carl.
Je odsud. Je z...
tady odněkud.
Ale „Gangnam Style“ je super, ne?
Ach bože, on je Michael Scott.
Ona to ani není kancelář,
jako spíš odpočívárna s pár počítačema.
A upřímně řečeno, být po mém,
tak všechny ty počítače hodím do koše,
ale bohužel je používáme prakticky na všechno, co děláme,
takže se to nestane.
To je stážista, na toho kašli. Alice!
Dobrý, zůstaň vzhůru, jo?
Má teta Joan.
Ta tu dělala dávno přede mnou,
takže tu není z protekce. Vlastně...
jsem na ni asi tvrdší
než na ostatní lidi tady.
Mohla bys pracovat na tomhle?
Pracuj na tomhle měsíci, ano, teti?
Kifere?
Ahoj.
Slyšel jsi, co jsem řekl o Djangovi?
Protože v tom jsem se Spikem Lee.
Když řeknu relax, lidi relaxujou. Sleduj.
Rogere? Relax.
Asi mě neslyšel.
Ale slyšel.
Tudy prosím ke španělské inkvizici!
Kids in the Hall.
Já jenom...
Žádný velký tlaky.
Jenom takový pokec u kafe.
Jo? Půjde to po másle.
Jenom podíval dál. Mike Myers.
Ach, můj bože!
Díky.
Díky moc. Fakt si toho vážím.
Měli jste mi tady krýt záda, ne?
Ale vy jste dovolili nějakému Bobkovi, aby mi ukradl holku.
Dělala jsem, co jsem mohla.
Zvala jsem Petea na drink. Posílala mu fotky spodku.
Ten kluk v sobě nemá kouska romantiky.
- Ale Andy, vždyť jim to sluší. - To je jedno, jasný?
Jedno není, že mě to bolí.
Bolí mě to hluboko uvnitř.
Je mi fuk, jestli jsou Romeo a pošahaná Julie.
Připadám si jako ten, co s Julií chodil před Romeem.
Asi její šéf.
A víte co? Juliin šéf měl taky city.
Hele.
- Andy? - Co?
Dělá se ti bublina ze soplu.
Promiňte.
- To je dobrý. - Celý můj život je bublina ze soplu.
To je ale maličké sívíčko.
Taťko Šmoulo!
Vrať se do houbičky.
- To je z filmu Šmoulové. - Jo.
Viděl jsem to s dětma. Je malé,
ale město Scranton mě pověřilo,
- abych vytvořila fresku... - A kde se tu o tom píše?
Co je to za jazyk?
Svahilština? Počkej chvilku.
- Aha, už to přečtu. - Jo, bylo to hlavou dolů.
Jsi skvělá divačka.
- Takže... - Na rozdíl od lidí tady.
Takže mě město pověřilo, abych...
Po nás tady moc čmáranic nechtějí.
Ale ten životopis se mi líbí, a řeknu ti proč.
Ukazuje, že jsi držák.
Neměníš každou chvíli tým jako tihle.
Jako oni mě uctívají, ale mají mě rádi?
Jako,
myslíš, že mě mají rádi, Pam?
Ano.
Co kdyby tvůj šéf byl Bob Dylan?
Udělám Dylana.
Pam Halpertová mé jméno je.
Jsem v Dunder Mifflin už pár...
sedm let? Osm let.
Osm let, člověče.
To je Dunder Mifflin blues.
To je Pam Halpertový blues.
Chodila jsem do Prattova institutu...
Máš děti?
- Dvě, ano. - A máš ráda umění a kresby?
To je to samý.
Někdy se opakuju.
Ale jsem prostě Pam.
Jsem docela hezká,
a jsem... Ale jsem vdaná, takže...
Nech to bejt.
Tak teď hledáš...
Jak to ten Dylan dělá?
Co kdyby tvůj šéf byl Bruce Springsteen?
POKRAČOVÁNÍ PŘÍŠTĚ