Hold elevatoren!
Nye briller.
Dwight, sikke en latterlig, fin klovn du er!
Jeg er klædt i henhold til Schrutes sørgeregler. Moster Shirley er død.
-Jeg kondolerer. Stod I hinanden nær? -Det siges, at hun opfostrede mig.
Men jeg opfostrede mig selv. Men hun var det nærmeste, jeg kom en mor.
Min mor var følelseskold. Hun var det nærmeste, jeg kom en moster.
Jeg kondolerer. Hvad har du i spandene?
Ifølge traditionen vil jeg invitere jer til begravelsen
ved at drysse rød, frugtbar jord i hovedet på jer...
...eller bede jer om at lade mig sørge i fred
med et drys sort, relativt syreholdig jord.
-Hvad farve er det? -Det ser ret sort ud.
Ja, den er godt nok syreholdig.
-Tak, gode Gud. -Undskyld?
Jeg er ked af det, Dwight, og hvis du vil have mig med, så kommer jeg.
-Men jeg har en tid hos min træner. -Okay, det er ikke...
Jeg får rød jord på mig. Det får ingen af de andre.
Jeg skulle ikke have sagt noget. Jeg har kun kendt Dwight i 12 år.
12 år? Tiden er godt nok en satan.
-Hun er sikkert et bedre sted nu. -Det håber jeg virkelig.
Det er ved at blive lidt for meget. Du kan ikke lave en jordbold...
Jeg savner hende så meget...
-Zeke er her. Zeke! -Hej, Dwight.
-Jeg skulle hilse fra mor. -Hils mor.
-Kommer du med? -Er der spøgelser?
-Sæt dig i sidevognen. -Gør det selv!
-Hvad laver du her? -Du inviterede mig med din røde jord.
Nå ja.
-Hvem er det? -Jeb, min bror.
-Har du en bror? -Der var ingen bedre parkeringsplads.
Se, hvad jeg gjorde! Det er en lejebil.
-Skal du i? -Vil du i?
Jeg skal nok få dig i.
-Hold da op. -Dejligt at se dine små kineserøjne.
-Hvem er det der? -Ikke godt.
-Hvad laver du her, Todd? -Godt, vi går lige til sagen.
Jeg er Todd Packer, og jeg er på afvænning.
Jeg er på trin otte
hos anonyme alkoholikere og trin ni hos anonyme narkomaner.
Jeg er her for at gøre det godt igen. Jeg har været svær at omgås.
Lidt af et fjols. Det ved jeg godt.
I skal ikke godtage min undskyldning, men det ville gøre mig glad.
Packer, vi godtager den.
Det skal gøres på en bestemt måde. Jeg skal gennemgå nogle eksempler.
Godt, hvor skal jeg starte?
Pam og hendes to pam-pam.
Jeg har sagt nogle grove ting om dem.
Men de er smukke, og det var vel derfor, jeg ikke kunne lade være.
Pam, jeg beklager, at jeg behandlede dig som et objekt.
Og dine bryster som personer. Beklager, venner.
Nå da... Dig har jeg ikke været sød imod.
Phylly, jeg beklager det, jeg har sagt om din størrelse.
Direkte til dig, bag din ryg og i form af tegninger.
Det gælder alle jer, som bruger størrelse xxl. Stanley, Kevin.
Ham der om nogle få år.
Du fornærmer bare folk i form af en undskyldning.
Hvorfor kan jeg ikke være flink? Jeg kan faktisk godt lide jer.
Undskyldningerne er kun en del af det. Det vigtige er kompensationen.
Derfor har jeg købt cupcakes til jer i Steamtown-centret.
-Fra det der sted "Gode nødder". -Det hedder vist "Gode brød".
Man ser vist, hvad man gerne vil se.
Værsgo.
Vent lige lidt. Inden vi tager imod hans cupcakes
bør vi have en privat samtale i mødelokalet.
Du skal ikke spise den.
Vi er her i dag for at forene denne kvinde med jorden.
Mennesket fødes af kvinden og lever et omtumlet liv.
-Dårlig jord. Intet kan vokse her. -Det er en kirkegård.
-Jeg siger bare, at jorden er dårlig. -Her planter vi kun lig.
Fint, for de skal jo ikke vokse.
-Nemlig, vi vil ikke have zombier. -Enig. Det kommer der heller ikke.
Vil familien sige noget?
Du havde sort hår, og så blev det gråt.
Du var mine kusiners faster. Du var 160 cm høj det meste af livet.
Til sidst var du 155 cm høj.
Det er et beskrivende folk.
-I begyndte uden mig. -Ja, du kommer for sent.
-Hej, Fannie. -Hvem er det?
-Dwights søster. -Har Dwight en søster?
Hun er smuk.
Hej, lille ven. Dig har jeg ikke set i flere år.
-Hvad er det her? -Kan du ikke bare...?
-Henry. -Dwight.
-Esther er vist tilbage i byen. -Hej, Dwight.
-Hej, Esther. Sødt af dig at komme. -Det var på vejen.
Vi skal ind til byen. Jeg mangler garn.
Kan man brække halsen på to kyllinger med et slag, hvorfor så bruge to?
-Vi er i gang med en begravelse. -Ja.
-Har I nævnt hendes højde? -Ja.
Hendes jordbesiddelser?
Shirley. Med 640 hektar havde du den største gård i området.
Den grænsede op til seks andre gårde.
Inklusive min og din nevø Dwights.
Okay.
Lad os komme i gang.
-Vil du gøre det? -Vi behøver vel ikke gøre det her?
Vi har ikke brug for en læge til at fortælle os, om nogen er død.
Men vi har begravet et par stykker, som sov dybt
så gravrøverne fandt kradsemærker på indersiden af kistelåget...
Så nu sikrer vi os, at de døde er helt døde. Af barmhjertighed.
Det er nok for mig.
Vi kan ikke spise Packers cupcakes.
Jeg er enig. Selvom deres cupcakes både er faste og luftige.
Han kan ikke købe vores tilgivelse. Han var så ond.
Det er han jo stadig.
Hvad koster en cupcake? Er vores værdighed så billig?
De koster faktisk 3,75. 3,67 hvis man køber et dusin.
Jeg glemmer aldrig tal. Men navne, ja.
Og steder og ansigter.
Men ta... Jeg har talent for det. Det er vel derfor, jeg er revisor.
-Hej, jeg hedder Clark. -Todd.
Undskyld, at jeg kaldte dig en lille tyksak.
-Det sagde du faktisk ikke. -Gjorde jeg ikke?
Nu er jeg begyndt at undskylde for ting, jeg kun har tænkt.
Jeg tror, at du vil kunne lide den her.
Måske burde vi spise dem. Vi har jo hævnet os på Packer.
Vi sendte ham til Florida for sjov, og du fyrede ham.
Og han havde ikke gjort noget.
Hvad hvis kagerne var fra Super Mart?
-Har de stadig bageri? -Ja, det er frygteligt.
-Og det bliver værre og værre. -Så det handler kun om kagerne.
Du har ret. Det handler kun om kagerne.
Er vi enige om, at ingen tager imod hans cupcakes?
-Ja. -Packer kan skride ad helvede til.
Tak, fordi I kom til min begravelse.
Mens jeg ser på livets solnedgang, tænker jeg på, hvad der gik galt.
I har alle skuffet mig voldsomt.
-Fannie, enlig mor i storbyen. -Tak.
Jeb, narkohandler.
Da jeg forlod hæren, købte jeg en ormefarm af en mand i Californien.
Det viste sig, at "orme" er et slangudtryk derovre.
Så nu arbejder jeg med... smertestillende midler.
Smertestillende midler, som man kan ryge.
Jeg hader, at Jeb dyrker hash. Han kunne have dyrket hvad som helst.
Hvad som helst.
Han ville dyrke en hybrid af jordnød og vindrue.
En plante, en sandwich.
Vi kan ikke lade vores familiegård forsvinde. Det her er mine krav:
Dwight, Fannie, Jeb.
Hvis I kommer hjem, får I gården. Sådan er det.
-Er hun vanvittig? Dwight? -Dwight, tag dig sammen. Dwight?
Vi gør det. Vi driver moster Shirleys gård.
Jeg vil ikke flytte tilbage.
Jeg vil ikke være ond. Jeg ved godt, at du trives her, men...
Livet på en bondegård har ikke det...
...raffinement, som tiltaler Cammie og mig.
Og mændene... Det er næsten, som om de vælger uvidenhed.
Ja, tak, fordi du spørger. Jeg har faktisk skrevet nogle digte.
Jeg har for nylig fået udgivet noget, hvilket bare er...
Jeg har måske... Ja, her er det fra Hartfords kvindemagasin.com.
"Om villig uvidenhed" af Fannie Schrute.
Helt klart. Folk her er bare... Som en fis. Det lød som en fis.
Vi kan bo her et par dage og tænke over hendes tilbud?
-Et par dage kan vel ikke skade. -Jo.
Du siger ja, når jeg siger en. Fem, fire, tre, to... klar: en.
Absolut!
Det var ikke let at vokse op med Dwight og Mose.
Dwight var jo den seje. Og Mose var den med visioner.
Så måtte jeg være den sjove.
-Det der virker ikke på mig. -Quatre, trois, deux, un!
-Oui en un! -Sjovt. Okay, oui!
Folk undervurderer nostalgiens kraft.
Kan det få folk at holde af en ussel sport som baseball
kan det også få mine søskende til at holde af gården.
Nostalgi er en af menneskets svagheder.
Kun halsen er svagere.
Jeg havde glemt den skik. Hvis en mand er interesseret i en kvinde
så kaster han kragenæb efter hende.
Hvis hun er interesseret i ham, skal hun ødelægge næbbene.
Jeg vil bare sige, at jeg er ked af, at jeg knaldede dig.
-Det er jeg ikke ked af. -Det er jeg.
Der nåede jeg bunden.
-Kevin, du kan godt. -Det ved du ikke.
Kevin, vi tænker på noget distraherende. Filmen "Skyfall".
-Du elskede jo "Skyfall". -James Bond var spion.
-Ja, en god spion. -Jo, han var den bedste
James Bond ville elske den her.
Ved I hvad? Det var hyggeligt at se jer igen.
Pas på jer selv.
Jeg er faktisk i gang med et 12-trinsprogram.
Jeg er på trin nul.
Som er "hav det skideskægt".
Jeg har brugt seks timer på at fjerne glasuren
og så putte diverse lovlige og ulovlige lægemidler i.
Både afførende og forstoppende.
Ingen fyrer Pack-man uden konsekvenser.
Jeg synes, vi kan være stolte. Vi gjorde det rigtige.
Hallo!
Hvad? Han er gået. Nu er det bare en cupcake.
Det er jo princippet i det.
Hold da op, jeg tilgiver ham.
-Er han ved at blive kvalt? -Kevin!
Det var fantastisk.
Er det farligt at tage æggene fra dem?
Ja, hold dig på afstand fra morderkyllingerne.
Det var bare et spørgsmål.
Det er fint, men det var et dumt spørgsmål, og så bliver man hånet.
-Skal vi spise dem her i dag? -Hvis du vil.
-Er det der en guillotine? -Nej. Men det ville være sejt.
Det er til, når man skal malke dem.
-Er det en ko? -Spurgte du, om det er en ko?
Hvad laver du nu?
Kom her. Kom.
Tag en pat i hver hånd. Sæt dig.
Sådan. Klem oppefra og ned. Klem hårdt og tryk mælken ud.
-Går det godt? -Det ved jeg ikke.
Er yveret varmt? Er mælken klumpet?
-Det ved jeg ikke noget om. -Du er elendig til det her.
-Har din far ikke lært dig noget? -Jeg har aldrig mødt ham.
-Godmorgen, Erin. -Hej.
Jeg har besluttet mig for at spise min cupcake.
Jeg har tænkt over det, talt med Jim og min søster, og...
Så længe Todd Packer ikke ved det.
-Gør som du vil, Pam, men vær stille. -Phyllis!
-Packer har forgiftet kagerne. -Nej!
-Fik du diarré eller hård mave? -Eller begge dele.
-Har I det godt? -Jeg legede med mine dukker i går.
Jeg bestilte ti dukkekjoler fra American Girl. Tusindvis af dollars.
Vær taknemmelig for det. Jeg havnede på toilettet.
-Også jeg. -Jeg sang julesange i byen. I marts.
Og jeg gødede nogle buske på vejen. Ikke min bedste aften.
-Men ikke min værste. -Hvad med dig, Andy?
I går aftes? Ja... det ved jeg ikke. Ingenting. Kevin?
-Hvorfor spørger du mig? -Det ved jeg ikke.
Nej, det er faktisk rigtig svært at huske.
-En helt almindelig aften. -Sådan var min aften også.
Altså normal.
-Jeg så dig ikke i aftes. -Nej, det samme her.
Føj. Han er officielt verdens dårligste menneske.
-Men, Kevin, den er... -Ja. Det ved jeg godt, Pam.
-Det ved jeg godt. -Nej!
Så jeg ville bare gøre det godt igen.
Det er stort af dig. Og meget modigt.
Red velvet. Jeg vil også sige undskyld.
Det er i orden. Jeg er kommet videre.
Det her er ikke en lille ormefarm. Det er en kæmpestor gård.
Det bliver ikke let at bestyre den.
-Jeg vil ikke. -Jeg vil heller ikke.
Jeg vil gerne.
Hvis knægten ikke må være på gården, bliver han ved med at være sådan.