Håll hissen!
Nya glasögon!
Dwight, vilken löjlig lyxclown du är!
Jag är klädd i enlighet med Schrutes sorgeregler. Faster Shirley är död.
-Jag beklagar. Stod ni varandra nära? -Det sägs att hon uppfostrade mig.
Fast jag uppfostrade mig själv, var hon det närmaste jag kommit en mor.
Min mor var känslokall. Hon var det närmaste jag kommit en faster.
Jag beklagar. Nähä. Vad har du i hinkarna?
Enligt tradition antingen bjuder jag er till begravningen
genom att sprida röd, bördig jord i ert ansikte...
Eller så begär jag att ni låter mig sörja ifred
med ett lager svart, relativt syrahaltig jord.
-Vad är det för färg på den? -Den ser rätt svart ut.
Jodå, nog är den syrahaltig, minsann.
-Tack gode Gud. -Ursäkta?
Jag beklagar verkligen, Dwight, och vill du ha mig med, så kommer jag.
-Men jag har tid med min tränare. -Okej, det är inte...
Jag får röd jord på mig. Det får ingen annan!
Jag borde ha hållit truten. Jag har bara känt Dwight i tolv år.
Tolv år? Tidens gång är för djävlig!
-Hon är säkert på ett bättre ställe. -Det hoppas jag verkligen.
Det här börjar bli knäppt. Du kan inte göra en jordboll...
Jag saknar ju henne så mycket...
-Zeke är här. - Zeke! -Hej, Dwight.
-Moses mamma hälsar. -Hälsa mamma.
-Ska du med? -Kommer det spöken?
-Sätt dig i sidovagnen. -Gör det själv!
-Vad gör du här? -Du bjöd in mig med din röda jord.
Just det, ja.
-Vem är det? -Jeb, min bror.
-Har du en bror? -Jag såg ingen bättre parkering.
Kolla vad jag gjorde! Det är en hyrbil.
-Ska du i? -Vill du i?
Jag ska nog få i dig!
-Jösses. -Hej, kul att se dina små kinesögon.
-Vem är det där? -Inte bra.
-Vad gör du här, Todd? -Jaha, vi går rakt på sak.
Jag är Todd Packer och jag är på bättringsvägen.
Jag är på steg åtta
av anonyma alkoholister och steg nio av anonyma narkomaner.
Jag ska ställa saker till rätta. Jag har varit svår att tas med.
Lite av ett kräk. Det vet jag.
Ni behöver inte godta min ursäkt, men det skulle göra mig glad.
Packer, vi godtar den.
Det måste göras på ett visst sätt. Jag ska gå igenom olika exempel.
Okej, var börjar vi?
Pam och hennes två pam-pam.
Jag har sagt väldigt grova saker om dem.
Men de är vackra, och det var väl därför jag inte kunde stå emot det.
Pam, jag beklagar att jag behandlade dig som ett objekt.
Och dina bröst som personer. Beklagar, hörni.
Oj... Dig har jag inte varit snäll mot.
Phyllan, jag beklagar det som jag har sagt om hur stor du är.
Direkt till dig, bakom ryggen och i form av teckningar.
Det gäller alla er som drar större storlekar. Stanley, Kevin.
Grabben här om några år.
Du bara förolämpar folk i form av ursäkter.
Varför kan jag inte vara snäll?
Jag tycker faktiskt bra om er.
Okej, ursäkterna är bara ena hälften. Det viktiga är gottgörandet.
Det var därför jag köpte cupcakes åt er allihop i Steamtown-gallerian.
-Från det där stället "Fina brön". -Det heter "Fina bröd".
Hjärnan ser vad den vill se.
Varsågod.
Hörni, vänta lite. Innan vi tar emot hans cupcakes
så borde vi ha ett privat samtal i konferensrummet.
Ät inte upp den!
Vi är här idag för att förena denna kvinna med jorden.
Människan föds av kvinna och lever ett oroligt liv.
-Usel jordmån. Här lär inget växa. -Spelar ingen roll på en kyrkogård.
-Jag bara säger att jorden är dålig. -Här planterar vi bara lik.
Lugnt, för de kommer ju inte att växa.
-Tur det, vi vill inte ha zombies. -Just det. Det blir inga.
Vill familjen säga något?
Du hade svart hår som sedan blev grått.
Du var mina kusiners faster, som mest 160 cm lång.
Mot slutet var du 155 cm lång.
Det är ett beskrivande folk.
-Ni började visst utan mig. -Ja, du var ju sen.
-Hej, Fannie. -Vem är det?
-Dwights syster. -Har Dwight en syster?
Vad vacker hon är.
Hej, lille herrn. Dig har jag inte sett på ett par år.
-Vad är det här? -Kan du bara...?
-Henry. -Dwight.
-Esther är visst tillbaka i stan. -Hej, Dwight.
-Hej, Esther. Snällt att du kom. -Det var på vägen.
Vi ska in till stan sen. Jag behöver garn.
Om man kan knäcka två kycklingnackar med en rörelse, varför använda två?
-Det är en begravning på gång här. -Okej.
-Har nån nämnt hennes längd? -Jepp.
Storlek på ägorna?
Shirley. Med sina 640 hektar var din bondgård störst här.
Den gränsade till sex andra gårdar.
Inklusive min och din brorson Dwights.
Okej.
Då sätter vi igång.
-Vill ni göra det? -Vi behöver väl inte göra det här?
Familjen Schrute behöver ingen doktor för att visa om nån är död.
Men vi råkade några gånger begrava några som sov djupt
och när gravplundrare hittade repor på insidan av kistlocket...
Sen dess försäkrar vi oss om att de är döda, av barmhärtighet.
Det räcker för mig.
Vi kan inte äta Packers cupcakes.
Jag instämmer. Även om deras cupcakes är både fasta och fluffiga.
Han får inte köpa vår förlåtelse med cupcakes. Han var så elak!
Det är han ju fortfarande.
Vad kostar en cupcake? Är vår värdighet så billig?
De kostar faktiskt 3,75 dollar. 3,67 om man köper ett dussin.
Jag glömmer inte siffror. Men namn, jodå.
Och platser, samt ansikten.
Men siffror...jag har en begåvning.
Det är väl därför jag är revisor.
-Hej, jag heter Clark. -Todd.
Förlåt för att jag kallade dig en vidrig liten tjockis.
-Det sa du faktiskt inte. -Inte?
Oj. Nu har jag börjat be om ursäkt för saker jag bara tänkt.
Du! Jag anar på nåt vis
att du kommer att tycka om den här.
Vi kanske borde äta dem. Vi har ju hämnats på Packer.
Vi skickade honom till Florida som ett spratt och du sparkade honom.
Och han hade inte gjort nåt.
Skulle ni säga så om snabbköpscupcakes?
-Har de ens ett bageri längre? -Ja, det är uselt.
-Och det blir bara sämre. -Så det handlar om hans cupcakes.
Oj, du har rätt. Det handlar bara om hans cupcakes.
Är vi överens om att ingen tar emot hans cupcakes?
-Okej. -Okej, Packer kan dra åt helvete.
Tack för att ni kom på min begravning.
När jag se på livets solnedgång
undrar jag när allt gick åt skogen.
Ni har alla gjort mig hemskt besviken.
-Fannie, ensamstående mor i stan. -Tack.
Jeb, knarklangare.
När jag lämnade armén köpte jag en maskfarm av en man från Kalifornien.
Det visar sig att "mask" är ett slanguttryck där.
Så nu jobbar jag med...smärtstillande.
Smärtstillande medel som man kan röka.
Det stör mig att Jeb odlar röka. Han kunde ha odlat vad som helst.
Vad som helst i hela världen!
Han villa odla en hybrid av jordnöt och vindruva.
En växt, en macka.
Vi kan inte låta vår familjegård bara
försvinna. Det här är mina krav:
Dwight, Fannie, Jeb.
Kommer ni hem,
så får ni gården. Så är det.
Är hon galen? Dwight?
Dwight, samla dig. Dwight?
Vi gör det. Vi driver faster Shirleys gård.
Jag tänker inte flytta tillbaka.
Jag vill inte vara elak, och jag vet att du trivs här, men...
Livet på en bondgård saknar den...
...kultivering som Cammie och jag dras till.
Och männen...det är nästan
som om de väljer okunskap.
Ja, tack för frågan. Jag har faktiskt skrivit en del dikter.
Och jag blev nyligen publicerad, vilket bara är...
Jag kanske har... Jodå, här är brevet från Hartfords Kvinnomagasin.com.
"Om medveten okunskap" av Fannie Schrute.
Helt klart. Folk här är bara...
Som en fis! Det lät som en fis.
Vi kan väl bo här några nätter och fundera på fasters erbjudande?
-Några nätter kan inte skada. -Jo, det tror jag.
Du säger ja när jag når ett. Fem, fyra, tre, två...redo: ett.
Absolut!
Att växa upp med Dwight och Mose var inte lätt.
Dwight var den häftige, såklart. Och Mose var den med visioner.
Så då fick jag vara komikern.
-Det där funkar inte på mig. -Quatre, trois, deux, un!
-Oui en un! -Lurigt. Okej, oui!
Folk underskattar nostalgins kraft.
Kan det få folk att bry sig om en usel sport som baseboll
så kan det få mina syskon att bry sig om gården.
Nostalgi är en av människans stora svagheter.
Bara nacken är värre.
Jag hade glömt sedvänjan att om en man är intresserad av en kvinna
så kastar han kråknäbbar på henne.
Om hon är intresserad av honom, så ska hon förstöra näbbarna.
Du...jag vill bara säga att jag beklagar att jag satte på dig.
-Det ångrar jag inte. -Men jag gör det.
Det var min lägsta punkt.
-Kevin, du klarar det! -Det vet du inte.
Kevin, vi tänker på nåt distraherande. som filmen Skyfall!
-Du älskade ju Skyfall. -James Bond var spion.
-Ja, en bra spion! -Jo, han var bäst.
James Bond hade älskat den här.
Vet ni vad? Det var trevligt att se er igen.
Sköt om er.
Jag går faktiskt igenom ett tolvstegsprogram.
Jag är på steg noll.
Vilket är "ha skitroligt".
Jag lade sex timmar på att ta bort glasyren
och sen stoppa i diverse läkemedel, lagliga och olagliga.
Både laxermedel och avföringshärdare.
Ingen sparkar Pack-man utan konsekvenser.
Jag tycker vi kan vara stolta. Vi gjorde det som var rätt.
Hallå!
Vad då? Han har gått. Nu är det bara en cupcake.
Det gäller ju principen!
Herregud vad jag förlåter honom.
-Har han satt i halsen? -Kevin!
Det var fantastiskt.
Är det farligt att ta äggen från dem?
Ja, håll dig undan från mördarkycklingarna.
Det var bara en fråga.
Det är lugnt, men det var en dum fråga, och då blir du hånad.
-Ska vi äta de här idag? -Om du vill.
-Är det där en giljotin? -Den här? Nej. Men det vore häftigt.
Den är till för att mjölka dem.
-Är det där en ko? -Frågade du om det här är en ko?
Vad gör du nu?
Kom hit. Kom.
Ta en spene i varje hand. Sätt dig.
Sådär. Dra uppifrån och ned. Dra hårt och tryck ut mjölken.
-Går det bra? -Jag vet inte.
Är juvret varmt och mjölken klimpig?
-Det vet jag inget om. -Du är usel på det här. Ro hit.
-Lärde inte din far dig nåt alls? -Jag har aldrig träffat honom.
-God morgon, Erin. -Hej.
Hörni, jag bestämde mig för att äta min cupcake.
Jag funderade, pratade med Jim och min syster, och...
Så länge Todd Packer inte vet om det, så.
-Gör som du vill, Pam, men håll tyst. -Phyllis!
-Packer hade fyllt dem. -Lägg av!
-Fick du diarré eller hallisar? -Vissa av oss fick bägge.
Hur mår ni?
Jag lekte med mina dockor igår.
Jag beställde tio dockkläder från American Girl. Tusentals dollar.
Var tacksam för det. Jag hamnade på toaletten.
-Jag med. -Jag sjöng julsånger på stan. I mars.
Sen gödslade jag några buskar på vägen. Inte min bästa kväll.
-Men inte min värsta. -Vad gjorde du, Andy?
Igår kväll? Ja, oj...jag vet inte.
Ingenting, egentligen. Kevin?
-Varför frågar du mig? -Jag bara...inte vet jag.
Nej, det är faktiskt väldigt svårt att minnas.
-En rätt normal kväll. -Min kväll var precis likadan.
Alltså normal.
-Jag träffade inte dig igår kväll. -Nej, tack detsamma.
Fy. Han är världens officiellt värsta människa.
-Men, Kevin, den är... -Jo. Jag förstår, Pam.
-Jag förstår. -Nej!
Så jag ville bara gottgöra det jag gjort.
Det är starkt av dig, och väldigt modigt.
Red velvet! Jag borde också be om ursäkt.
Det är ingen fara. Jag har släppt det.
Det här är ingen liten maskfarm. Det är en enorm gård.
Det blir inte lätt för den som ska sköta den.
-Inte jag. -Inte jag.
Jag.
Om inte grabben får vara på gården ett tag kommer han att förbli sån.