חכה!
משקפיים חדשים.
דווייט, איזה ליצן מפואר ומגוחך אתה.
אני לבוש בהתאם למנהגי האבל במשפחת שרוט.
דודתי שירלי נפטרה.
דווייט, אני מצטערת לשמוע. הייתם קרובים?
הייתי אומר שהיא גידלה אותי, אבל האמת היא שגידלתי את עצמי.
אבל היא היתה הדבר הקרוב ביותר שהיה לי לאמא.
אמי האמיתית היתה קרה ומרוחקת.
אפשר להגיד שהיא היתה הדבר הקרוב ביותר שהיה לי לדודה.
תנחומיי. -שמור אותם לעצמך.
טוב. מה יש בדליים?
בהתאם למנהגי שרוט,
אזמין אתכם להלוויה בשבת
כשאשליך אדמה חומה ופורייה בפניכם,
או שאבקש מכם לשמור על מרחק מכבד בתקופת האבל שלי
באמצעות עפר שחור וחומצי במקצת.
מה הצבע?
זה נראה די שחור.
כן, בהחלט חומצי.
תודה לאל.
סליחה? -אני ממש מצטער, דווייט.
ואם אתה רוצה, מובן שאבוא.
רק שיש לי אימון אישי.
טוב, זה לא... -אני לא יכול...
קיבלתי אדמה חומה. איש לא קיבל אדמה חומה.
היה עליי לסתום את הפה.
אנחנו לא קרובים אפילו. אני מכיר את דווייט רק 12 שנה.
12 שנה.
הקטע הזה של הזמן מטורף.
אני בטוח שהיא במקום טוב יותר.
אני מקווה מאוד.
זה מטורף. אתה לא יכול להכין כדור בוץ...
אני כל כך מתגעגע אליה. -בסדר.
אתה מבין?
המשרד
ערפילים זהובים מכסים את האחו
ערפילים זהובים באחו...
זיק הגיע.
זיק.
היי, דווייט. מוז, אמא מוסרת ד"ש.
ד"ש לאמא.
הולכים? -יהיו שם רוחות רפאים?
תיכנס לסירה. -תיכנס לסירה.
תיכנס לסירה. -תיכנס אתה.
מה אתה עושה כאן?
הזמנת אותי. השלכת אדמה חומה בפניי.
אה, כן.
מי זה? -ג'ב, אחי.
יש לך אח?
לא מצאתי מקום חניה טוב יותר.
תראו מה עשיתי.
זה רכב שכור.
רוצה להיכנס? -לא, אתה!
רוצה להיכנס? אכניס אותך לשם.
הנה זה בא.
נכנע, נכנע, נכנע!
אלוהים. -היי, פרצוף ירח.
נחמד לראות את העיניים הסיניות הבוהקות שלך.
מי הבחור הזה? -רע.
שלום לכולם.
למה אתה כאן, טוד? -בסדר, ניגש ישירות לעניין, כנראה.
שמי טוד פאקר ואני בגמילה.
אני עובד על הצעדים.
אני בצעד השמיני באלכוהוליסטים אנונימיים
ובצעד התשיעי בנרקומנים אנונימיים.
אני כאן כדי לכפר.
לא היה קל איתי בשנים האחרונות.
התנהגתי כמו אידיוט. אני יודע.
אתם לא חייבים לקבל את ההתנצלות שלי,
אבל אשמח מאוד אם תקבלו אותה. -פאקר...
אנחנו מקבלים. -רגע, לא!
למעשה, אני צריך לעשות את זה בדרך מסוימת מאוד,
ואני צריך לתת דוגמאות.
בסדר, איפה להתחיל?
פאם פאם והפונפונים שלה.
אמרתי עליהם כמה דברים גסים,
אבל הם משגעים.
ואני מניח שבגלל זה הגבתי כך.
פאם, אני מצטער שהחפצתי אותך
והאנשתי את החזה שלך.
סליחה, חבר'ה.
לא התייחסתי אלייך יפה.
פילי, אני מתנצל על הדברים שאמרתי בנוגע לגודל שלך
בפנייך, מאחורי גבך ובציורים.
זה נכון לגבי כל אנשי המידות הגדולות כאן. סטנלי, קווין,
הילד הזה בעוד כמה שנים.
טוד, אתה בסך הכול מטיח עלבונות בדמות התנצלות.
למה אני לא יכול להיות נחמד?
האמת היא שאני מחבב אתכם. באמת.
בסדר, ההתנצלות היא רק חצי מהעניין.
הדבר החשוב הוא לכפר, ובגלל זה הבאתי את אלה.
הלכתי לקניון סטימטאון
וקניתי לכולכם עוגות במקום ההוא, "פטמות".
קוראים לו "נגיסות", נראה לי.
המוח רואה מה שמתאים לו, מה?
בבקשה.
היי, חבר'ה.
רגע, לפני שאנחנו מקבלים את העוגות,
אני חושבת שעלינו לנהל שיחה פרטית בחדר הישיבות.
אל תאכלו מהעוגות.
אנחנו כאן היום
כדי לאחד בין האישה הזאת לבין האדמה.
האדם נולד מאישה וחייו מלאי סבל...
זו אדמה גרועה. שום דבר לא יצמח כאן.
אז מה? זה בית קברות.
טוב, אני רק אומר שהאדמה מחורבנת, זה הכול.
הדבר היחיד ששותלים כאן הוא גופות.
זה בסדר, כי הן לא יגדלו.
תודה לאל שלא, כי אנחנו לא רוצים לייצר זומבים.
יופי, אני מסכים. אל תדאג. לא יהיו כאלה.
בני המשפחה רוצים להגיד משהו?
היה לך שיער שחור ואחר כך אפור.
היית דודה לבני הדודים שלי. רוב חייך היית 1.6 מטרים.
בסוף היית 1.53 מטרים.
הם אנשים תיאוריים.
אני רואה שהתחלתם בלעדיי. -איחרת.
מה אני אמור לעשות?
היי, פאני. מה שלומך?
מי זאת? -אחותו של דווייט.
לדווייט יש אחות? -כן.
היא יפהפייה.
איכס.
שלום, איש קטן. לא התראינו כמה שנים.
מה זה? אלוהים.
פשוט... -מה...?
הנרי. -דווייט.
אני רואה שאסתר חזרה העירה.
שלום, דווייט.
שלום, אסתר. יפה מצדך שבאת.
זה היה בדרך.
אנחנו נוסעות העירה אחר כך. אני צריכה צמר.
אם אפשר למלוק צוואר של תרנגולת בתנועה אחת,
למה להשתמש בשתיים כדי לשחוט תרנגולת?
אנחנו בהלוויה. הלוויה מתקיימת כאן.
בסדר. -בסדר.
מישהו הזכיר את הגובה שלה?
כן. -גודל השטח?
שירלי, החווה שלך היא הכי גדולה באזור, 6.5 קמ"ר,
נושקת לשש חוות אחרות,
כולל החווה שלי וזו של אחיינך דווייט.
בסדר.
טוב, בואו נמשיך.
האם תכבדי אותנו?
כן, נכון.
אני לא חושבת שחייבים לעשות את זה.
בני שרוט לא זקוקים לרופא משכיל שיגיד לנו מי חי ומי מת.
אבל היה לנו רצף של ביש מזל וקברנו כמה אנשים שישנו חזק.
ואחרי ששודדי קברים גילו סימני שריטות
בחלק הפנימי של ארונות הקבורה,
החלטנו לוודא שהמתים שלנו באמת מתים,
מתוך טוב לב.
הספיק לי.
לא כדאי שנאכל מהעוגות שלו.
לא ניתן לו את הסיפוק הזה.
אני מסכימה.
למרות שבמאפייה הזאת מכינים עוגות שהן גם דחוסות
אבל גם אווריריות מאוד.
לא ניתן לו לקנות מחילה בעוגות.
הוא התייחס אלינו בצורה איומה והוא ממשיך לעשות זאת.
כמה עולה עוגה כזאת? 2.5 דולרים?
זה המחיר של הכבוד שלנו?
3.75 למען האמת. 3.67 אם קונים תריסר.
אני אף פעם לא שוכח מספרים. שמות עוברים דרכי כמו כלום.
מקומות, לא. פנים, ממש לא.
אבל מספרים?
יש לי כישרון.
כנראה בגלל זה אני רואה חשבון.
היי, גבר, אני חושב שלא הכרנו. אני קלארק.
אני טוד. סליחה שקראתי לך קודם קוטר שמן.
האמת שלא אמרת את זה.
לא? -לא.
בתקופה הזאת אני מתנצל גם על מחשבות שחולפות בראשי.
יש לי תחושה מטורפת שתאהב את זה.
אולי כדאי לאכול את העוגות.
לא עשינו מספיק לפאקר?
כלומר, שלחנו אותו לפלורידה כמתיחה,
ואת פיטרת אותו.
נכון. נכון, כן.
וזה היה שיקול פוליטי בלבד. הוא לא עשה שום דבר.
הייתם אומרים את זה אם העוגות היו מ"סופרמארט"?
יש להם מאפייה בכלל? -כן. היא איומה!
וזה נעשה גרוע יותר מיום ליום.
אז באמת מדובר רק בעוגות.
את צודקת. באמת מדובר רק בעוגות.
אז כולנו מסכימים שאיש לא אוכל מהעוגות?
בסדר. -בסדר.
פאקר יכול ללכת לעזאזל.
תודה שבאתם להלוויה שלי.
כשאני נושאת מבטי לעבר השקיעה הגדולה של החיים,
אני לא יכולה שלא לתהות מתי כל זה השתבש.
כולכם אכזבתם אותי מרות.
פאני, אם חד הורית בעיר.
תודה. -ג'ב, סוחר סמים.
אחרי שהשתחררתי מהצבא,
קניתי חוות תולעים של 36 דונם ממישהו שהגיע מקליפורניה.
מתברר של"תולעים" יש משמעות אחרת שם,
ועכשיו אני בתחום...
ניהול כאבים.
או ניהול כאבים באמצעות עישון.
אני לא סובל את העובדה שג'ב מגדל מריחואנה.
הוא היה יכול לגדל כל דבר.
כל דבר בעולם.
הוא דיבר פעם על הכלאה בין בוטנים וענבים.
צמח אחד, כריך אחד.
אנחנו לא יכולים לעמוד מנגד ולראות איך החווה המשפחתית מתפרקת.
אז אלה התנאים שלי.
דווייט, פאני, ג'ב,
אם תחזרו הביתה, אוריש לכם את החווה.
זהו זה.
היא מטורפת?
דווייט? -דווייט, חבר?
לא, לא, לא. -צא מזה. דווייט!
בואו נעשה את זה.
בואו ננהל את החווה של דודה שירלי. אני בפנים.
לא, אני לא חוזרת לכאן.
השתגעת? -ברור שכן.
אני לא רוצה להישמע רעה או להעליב. אני יודעת שאתה אוהב את המקום,
אבל הבעיה היא שחיי החווה חסרים...
תחכום מסוים...
אלוהים. -שקאמי ואני אוהבים.
לא יודעת, הגברים כל כך...
זה כאילו יש כאן בורות מכוונת.
כן. תודה על השאלה.
האמת שכתבתי קצת שירה. זה מטורף.
ולא מזמן פרסמו אותה.
וזה פשוט... אולי יש לי... כן, יש לי.
זה מאתר נשות-ספרות-מהרטפוד.קום.
"בורות מכוונת, מאת פאני שרוט."
לגמרי. כן.
האנשים כאן...
כמו נאד.
מבינים אותי? כמו נאד.
תקשיבו, בואו נישאר כאן שני לילות
ונחשוב על ההצעה של דודה שירלי.
שני לילות לא יזיקו.
יש לי תחושה שדווקא כן.
כשאגיע לאחת, תגידי "כן".
חמש, ארבע, שלוש, שתיים... תתכונני להגיד "כן". אחת!
כן! -בהחלט!
לא היה קל לגדול עם דווייט ומוז.
דווייט היה המגניב, כמובן, ומוז היה בעל החזון,
ולכן נותרתי עם תפקיד הבדרן.
זה לא עובד עליי.
בסדר. -זה לא...
חכם מאוד. בסדר.
אלוהים.
כשנגיע, בנים ובנות
נבנה בית ליד המים
נקים...
אנשים מזלזלים בכוחה של הנוסטלגיה.
אם משתמשים בה כדי לגרום לאנשים להתרגש מספורט חסר ערך כמו בייסבול,
אז אני יכול להשתמש בה כדי לגרום לאחים שלי להתרגש מהחווה.
נוסטלגיה היא אחת החולשות הגדולות של האדם.
רק הצוואר חלש יותר.
כשנגיע, בנים ובנות
נבנה בית ליד המים
נקים קירות מאלומיניום
נמלא את פינו בקינמון
שכחתי את המנהג הישן הזה.
כשגבר רוצה לחזר אחרי אישה,
הוא יכול להניח לרגליה מקור של עורב,
ואם היא מעוניינת בחיזוריו,
היא צריכה להשמיד את המקור.
כשנגיע, בנים ובנות
נבנה בית ליד המים
נקים קירות מאלומיניום
נמלא את פינו בקינמון...
אני רק רוצה להתנצל שדפקתי אותך.
אני לא מצטערת.
אני כן.
הגעתי לתחתית אז.
קווין, אתה יכול לעמוד בזה.
את לא יכולה לדעת.
קווין, בוא נחשוב על משהו שיסיח את דעתנו.
כמו הסרט "סקייפול". אהבת אותו, נכון?
ג'יימס בונד היה מרגל.
כן, הוא היה מרגל טוב.
כן. הוא היה הכי טוב.
ג'יימס בונד היה אוהב את העוגה הזאת.
תקשיבו, היה נפלא לראות את כולכם.
תשמרו על עצמכם.
נכנסתי לתוכנית של 12 צעדים.
אני כרגע בצעד אפס,
שהמטרה שלו היא לעשות חיים משוגעים.
במשך שש שעות
הסרתי בקפידה את הציפוי
והחלפתי אותו במגוון של סמים, חלקם חוקיים, חלקם לא,
חלקם משלשלים,
חלקם גורמים לעצירות.
איש לא מפטר את הפאקמן
ומצפה לצאת בלי עונש.
חבר'ה, אני גאה בנו.
אני חושבת שעשינו את הדבר הנכון.
מה, פאם? -רגע.
הוא הלך. עכשיו זו סתם עוגה.
לא, לא. מדובר בעיקרון.
אלוהים.
אני סולח לו על הכול.
הוא נחנק? -קווין?
זה היה מעולה.
מסוכן להוציא את הביצים כשהן שם?
כן, מאוד. אתה צריך להתרחק, כי אלה תרנגולות רצחניות.
בסך הכול שאלתי משהו שאני לא יודע.
וזה בסדר, כי למדת משהו. אבל זו שאלה מטומטמת
ולכן צוחקים עליך קצת.
נאכל אותן היום?
אם אתה רוצה.
זו גליוטינה?
זה? לא.
אבל זה יכול להיות מדליק. זה מיועד לחליבה.
זו פרה?
באמת שאלת אותי אם זו פרה?
מה אתה עושה עכשיו?
בוא הנה.
בוא.
תפוס עטין בכל יד. שב.
זהו זה. תסחט מלמעלה למטה.
תמשוך חזק. תפעיל את השרירים. תחלץ משם את החלב.
הולך טוב?
אני לא יודע.
העטין חם? החלב גושי?
אני לא יודע להגיד. -אתה גרוע בזה. תן לי אותם.
אבא שלך לא לימד אותך כלום?
אף פעם לא פגשתי אותו.
בוקר טוב, ארין.
שלום, כולם.
החלטתי לאכול את העוגה שלי.
חשבתי על זה אמש. דיברתי עם ג'ים, דיברתי עם אחותי,
וכל עוד טוד פאקר לא יודע, זה בסדר.
לא אכפת לי מה תעשי, פאם, רק תפסיקי לעשות רעש בבקשה.
פיליס!
פאקר סימם את העוגות.
לא!
חטפת שלשול או שהיית מסטול?
יש שקיבלו את שניהם.
אלוהים! כולם בסדר?
אתמול בלילה הוצאתי את כל הבובות הישנות שלי
ושיחקתי איתן על הרצפה בסלון.
אחר כך הזמנתי באינטרנט עשר תלבושות "אמריקן גירל".
הן עלו לי אלפי דולרים.
עלייך להרגיש בת מזל, פיליס.
אני קיבלתי את השירותים.
גם אני.
יצאתי לשיר מזמורי חג מולד, במרס,
ודישנתי כמה שיחים בדרך.
לא הלילה הכי מוצלח שלי.
אבל גם לא הכי גרוע.
מה אתה עשית, אנדי?
אתמול בלילה? אלוהים.
אני לא יודע. שום דבר, בעצם.
קווין? -למה אתה שואל אותי?
אני לא... לא יודע.
לא.
האמת שממש קשה לי להיזכר.
לילה רגיל למדי.
הלילה שלי היה בדיוק אותו דבר.
כן. -בסדר.
זאת אומרת, רגיל.
כן, לא ראיתי אותך בכלל אמש.
לא, גם אני לא ראיתי אותך.
הוא האדם הכי נוראי שיש, רשמית.
אבל קווין, זה... -לא, אני מבין, פאם.
אני מבין.
לא.
אז זהו. רציתי רק לכפר.
יפה מצדך, גבר. צריך הרבה אומץ בשביל זה.
קטיפה אדומה.
גם אני צריך להתנצל. -זה בסדר.
התגברתי על זה.
זו לא חוות תולעים של 36 דונם.
זו מפלצת.
למי שינהל אותה מצפה המון עבודה.
לא אני. -לא אני.
אני.
אם הילד שלך לא ישהה קצת בחווה, הוא יישאר כמו שהוא.
טוב, בסדר.
תרגום כתוביות: דנה סבן