Vad i helvete? Det här är inte sant.
Hörde du inte om det? Det är trappokalypsen! Se så!
Dwight underhåller hissen idag och har varit bra med informationen.
Han informerade om trappokalypsen för flera veckor sen.
Målet var att förbereda oss psykiskt och fysiskt
för en dag som förhoppningsvis bara
kommer vart hundrade år. En pokalyps!
Kom igen, Stanley! Jobba på.
Jag har gett firman 17 år
och nu tvingas jag bestiga trappberget!
Vi har ovanligt många ovanligt stora människor på kontoret.
-Det här är en styggelse! -Kom igen.
Så när en hiss ska rutinunderhållas
och folk får anstränga sig lite
så jämförs det med jordens undergång.
Larmnivå röd! Larmnivå röd!
Recensionerna har kommit!
Min bror sms:ade mig. Lokaltidningens recension ligger på nätet.
-Vad står det? -Vem vet?
Jag fick sms och skrek "Larmnivå röd".
Larmnivån var redan röd på grund av trappokalypsen.
-Går vi till dubbelröd nu? -Det tycker jag.
"'Kontoret - en amerikansk arbetsplats' är en dokumentär
om Scrantons lokala pappersfirma Dunder Mifflin."
"Serien börjar sändas i maj och visar
många intressanta lokala människor.
Som Kevin Malone,
den Falstaff-liknande revisorn.
Dwight Schrute, chefssäljaren
som jagar chefsposten han aldrig får."
Vad vet Josh McAuliffe om papper?
En tidning är ju bara...en grej.
"Andy Bernard, ett roderlöst bortskämt rikemansbarn
vars inkompetens som kontorschef skildrar USA:s vacklande ekonomi."
-Aj. Jag beklagar, Andy. -Det gör inget. Vad fan vet han?
"En förklaring till hans bristande skärpa som chef...
-...är hans musikaliska talang." -Skriv ut det där åt mig.
Nu när dokumentären ska sändas blir jag nog inte långvarig här.
Och det är bara bra, för det var inte det här jag ville göra med livet.
Jag ville bli min generations Lisa Loeb.
"Trots dess fokus på kontorets vardag
avslöjas en lokalkändis som en hycklare
som är aktivt homosexuell, trots att han är uttalat konservativ."
-Vilken lokalkändis? -Säkert Katie Couric. Jag visste det.
Nej, jag tror att de snarare syftar på en politiker.
Du äger huset! Varför kan du inte fixa hissen nattetid?
Ser jag ut som Jackie Joyner-Kersee?
Jag sa till om att det skulle komma olägligt.
Du borde ha ringt så att vi kunde ha setts i lobbyn. Vi ska ut och sälja!
Är du galen? Jag rör inte på mig förrän du har fixat hissen.
Köparen är din systers vän, och det är ett helt skoldistrikts skrivarpapper.
-Du följer med, och det är en order! -Du är inte min chef!
Vet du vad? Du kan glömma det där!
Pete! Iste! Tre sockerbitar och fem gräddpaket!
Morgonens tre-och-fem är på väg.
Vi kommer i tid, mamma. Puss.
Så mamma passar barnen? Vad ska ni två hitta på?
Hotellrum med "stör ej"-skylt?
Om det ändå vore så väl.
-Vad är det, då? -Ingenting särskilt spännande.
Äktenskapsterapi?
Det är den enda sorts terapi jag aldrig har gått på.
Jim är nervös, men jag tror att det kan hjälpa.
Det är väl bra att prata om problemen?
-Du, Toby. Jag har en fråga. -Javisst.
-Det är lite personligt. -Var personlig, du.
Jag ville prata med dig om din skilsmässa.
-Förlåt. Det jag menade var... -Det är okej, jag klarar det.
-Och...? -Ni hade det så klart svårt.
Okej... Jag undrar om ni någonsin gick i parterapi.
Visst, massor med gånger.
Du och Pam ska väl inte på parterapi?
-Herregud! -Nej, vi ska precis börja med det.
Det låter inte bättre.
Till och med ni... Kelly gissade rätt. 2013.
Hallå! Hördu! Nej, nej. Stick härifrån. Stick, Clark.
-Jag beklagar. -Det ska du.
Han tar tid på sig också. Han är så irriterande. Jag ska mörda honom.
-Hur kan jag hjälpa till? -Behövs inte.
William Morris? Jag vill tala med er bästa agent för era största stjärnor.
Ja, jag kan dröja.
Förlåt, jag missförstod. Adjö.
Tack, Stan. - Men raring...
Jag vill ha ett normalt liv igen. Invigningar, välgörenhetsgalor...
Lugn, jag ska ha presskonferens idag. Vi måste bara synas tillsammans.
En älskad tjänsteman och hans trogna hustru. Sen går vi vidare.
Ska det vara så, så är jag den bästa jävla hustrun som finns.
Förlåt, bästa jäkla hustrun. Förlåt, jag är bättre hustru än så.
-Andy, vi måste snacka. -Visst, kom in.
Jag är väntkopplad hos en agent. Klippet där jag spelar banjo
har redan 250 träffar. Fler varje gång jag klickar. 251!
-252! Jag hänger knappt med. -Stanley vägrar åka ut och sälja.
Jag hatar människor! Varför gör de aldrig det man kräver?
-Stanley måste åka. -Med vilka metoder som helst?
Ja! Förlåt att jag är så stingslig, men jag har nästan en toppagent.
Lycka till.
Meny. Filmstjärneavdelningen.
Backa. Meny.
I fem år har jag tyglat mig för att jag ville bli chef.
Det kanske är dags för mig att släppa den tanken.
Det är smärtsamt, men samtidigt befriande.
Nu kan jag jobba helt på instinkt.
-Hej, Dwight. -Stanley!
På ett eller annat sätt följer du med på mötet.
-Pass. -Kan du bara släppa ut mig först?
Det är tjursömnmedel. Bara en arbetskamrat som siktar på en annan.
Dwight, du lär dig då aldrig. Om ett hot ska vara trovärdigt måste...
Herre---.
Det här är inte sant! Jag är trött på dig och dina...
Andy godkände det.
-Han är totalt utslagen. -Kommer han att klara sig?
Var inte skotten avsedda för ett djur som är två-tre gånger större?
Dosen var för en liten tjur, och Stanley har mycket mer underhudsfett.
Men du sköt honom tre gånger!
Jag har trekvart på mig att få honom till kunden. Ta fötterna!
Kom igen! Rappa på. Ett, två, tre!
Han är som en sjöko. Redo? Då kör vi igen.
Det här klarar vi. Ett, två, tre!
Herregud, inte att undra på att mina hisskablar är så slitna.
-Vi måste ha en skottkärra eller nåt. -Ja!
Okej. Det gick bra. Då kör vi.
-Tryck! -Det gör jag ju!
-Helgplaner? -Kanske gå på bio. Du, då?
-Vet inte. Jag funderar på... -Vi lägger honom högst upp.
-Och sen? -Jodu, det här är lite pinsamt...
Jag har faktiskt aldrig gjort det här förr.
Tja, det verkar ju falla sig naturligt för dig.
Tack. Jag har gått igenom det tusen gånger, men...
-Det är lite sjukt. -Jag vet! Evel Knievel.
-Bättre blir det nog inte. -Det här är planen:
-Jag skickar ner honom, du tar emot. -Han väger ju typ 120 kilo!
-Mildra hans framfart med händerna. -Mildra?
Det är fem meter ner i 45 graders vinkel.
Huka dig som när du ska ta emot...
Okej, du hade rätt. Han hade slagit hål på dig som på den där väggen.
Vi borde nog ringa en läkare eller nåt.
Hur gick det?
Hur är det? Lossnar det av att prata med en tredje part, eller?
Man ska prata med varandra. Terapeuten är mest förmedlande.
Han kanske börjar med att fråga er varför ni är där.
Han tog jobbet i Philadelphia och köpte huset utan att säga nåt.
Han borde inte belönas för sånt.
Om jag inte gjorde saker utan att berätta det för Pam
skulle hon vara gift med Roy.
Han fattar familjebeslut och så får jag springa ikapp.
Om hon bara kan vänta lite till, så blir det här stort för vår familj.
-Hur länge är "lite till"? -Hur menar du?
När tar det slut? Det är tungt
att vara missnöjd utan att se slutet.
Det är ju en omöjlig fråga.
Nu börjar det! Skynda på.
Det där är Angela! Henne jobbar jag med.
Jag är glad att Angela är den första av oss att bli känd, men...
Det är skumt. Hon kan varken sjunga
eller skådespela. Det är helt sjukt.
-Hon är fin i håret. -Ja, Phyllis! Som en filmstjärna!
Andy!
Jag vill börja med att säga att
det har gått rykten om mitt privatliv.
Nu vill jag reda ut det här.
Som min tålmodiga hustru kan intyga
så är jag homosexuell.
-Beror det på er hustru? -En fråga till senatorns förkläde.
En gång till för mis amigos latinos: Yo soy homosexual!
-Stackars Angela. -Jo. Stackars Angela.
Jag trodde att en homosexuell person kunde vara lite hetero.
Det var först när jag gifte mig med Angela
som jag insåg hur ointressant jag tycker att kvinnokroppen är.
Det är alltid tufft att höra det.
Jag måste tacka en person till: Oscar Martinez.
-Lägg av! -Det var Oscar...
...som visade mig vem jag var.
Är Oscar också ihop med senatorn?
Ja! Jag visste om det hela tiden! Jag höll det hemligt.
Jag höll det hemligt som bara den! Du visste inget, och du visste inget!
Du hade ingen aning, men det hade jag!
-Han visste. -Ja, vi klarade det!
Ja! Jag klarade det. Jag klarade det...
...med denna självkännedom
kunde jag hitta kärleken till slut.
Med min fantastiske stabschef Wesley Silver!
-Va?! -Är Wesley Silver bög?
Fint par.
Vi är nästan framme.
Okej, vi har bråttom nu. In med honom.
-Vi måste ta bort bubbelplasten. -Skojar du?
Det gör att hans kostym är slät. Man måste se bra ut på såna här möten.
-Jättesmart. -Tack.
Om det ändå fanns fler situationer där den kunskapen var användbar.
Carla Fern representerar skådisar, författare, regissörer
bokar resor och är mäklare.
-Skådespelare? -Nej. Nåja, jag gör en show.
-Hund, katt, mus. -Oj, häftigt.
-Är det svårt att träna dem? -Det går åt en del möss.
Det började av en slump, som så ofta.
Jag råkade ställa min katt på hunden och blev så sur på mig själv.
Sen tänkte jag: "Vänta ett litet tag..."
-Är det nåt ovanpå musen? -Ja, en liten hatt.
Vad rart. Vad heter musen?
Det är rätt onödigt att döpa mössen.
De är mest kanonmat. Du är väl inte en sån där djurskyddsmänniska?
Toppen!
-Hur ska vi göra? -Jag tar frambenen, du bakdelen.
Säg bara armar och ben. Det är ord jag pallar att höra.
Visst. Kom igen. Lyft läggen. Bredvid filéstycket!
Okej. Låt honom glida ner i sätet.
Här. Gå runt och sätt på bältet.
-Har du det? -Ja.
-Hoppa in där bak. -Kom igen!
Okej, Stanley! Förstår du vad det är vi ska göra?
-Hej! -Hallå! Lyssna nu!
Vi ska diskutera papperskontrakt
för Lackawannas skoldistrikt.
-Duvor! -Det här är inte bra.
Vi har inget annat val. Du får vara Stanley Hudson.
Är inte kunden hans systers bästis?
Ny plan: Vi ger honom en kopp kaffe och återgår till den gamla planen.
Kom igen, hjälp till. - Kom nu, Stanley!
Så där ja. Upp och hoppa. Så där.
Kom nu, du kan väl gå? Vilket vackert leende.
Athlead kommer säkert att bli en enorm framgång.
Men jag vill inte att han håller på med det mer, och jag vill inte flytta.
Om Pam inte vill flytta så kommer vi att behöva mer än bara terapi.
-Det där var utmattande. -Den där Jim...
De förtjänar varandra. Det är ett som är säkert.
-Oj, hoppsan. -Stanley, vad är det frågan om?
Det är ingen fara. Han blir lätt åksjuk och satt i baksätet.
Nu talar vi med fru Davis om vilka varor vi har
och våra konkurrenskraftiga priser. Eller hur, Stanley?
Vilken bebis!
-Det är Benji i mitten. -Vilken söt bebis!
-Han ser så frisk ut! -Han är verkligen speciell.
Jag har aldrig sett ett så vackert barn!
-Petar man honom på näsan så... -Så här?
-Precis så. -Vilken fin familj.
Eller hur? Kom igen!
Jag kanske aldrig blir chef, men jag fick just vår mest envisa säljare
att sluta avtal med en storkund. Jag har aldrig sett Stanley så trevlig.
Vi borde använda tjursömnmedel på honom dagligen.
Jaha, vad kan du, då?
Vad kan jag inte göra? Jag kan sjunga, jag kan dansa.
Jag kan spela banjo, eller?
Och om du inte har märkt det så har jag en rätt bra brittisk accent.
-Kan du köra bil? -Inget skryt, men jag körde hit.
Varför har du en musikal från high school på ditt cv?
-Du är väl 40-45? -Min exakta ålder är 28-34.
Så jag kan provspela för allt Jake Gyllenhaal gör.
Gyllenhaal, uppfattat. Kan du jonglera och sånt där larv?
Ja. Och ja.
Skulle du kunna klä ut dig till födelsedagsclown
och låta ungar kasta paj på dig?
Det är måhända inte mitt mål med att ha gett mig in i nöjesbranschen
men jag förstår att man måste bygga upp sin trovärdighet. Jag är med.
-Mr Bernard, låt mig vara ärlig. -Jag försökte i alla fall. Tack.
Nej, vi tänker ta oss an er som klient.
Tänker ni?
Ja! Ja!
Menar du allvar? Ja!
Jag behöver verkligen det här. Jag tror att det kan laga mig.
Vi är också oerhört glada över att jobba med er.
Betala Todd på vägen ut.
De flesta agenter tar 10 % av de jobb de fixar åt en.
Men med Carla betalar man bara 5 000 dollar, i förskott.
-Då får man ansiktsfoton på köpet. -Det får man inte.
Får man inte? Nej, självklart. För det vore ju helt sjukt!
Det är ändå billigt.
Så jag bara log och smickrade hennes barnbarn och så fick vi kontraktet?
Du tjänade just en fet provision utan att veta om det.
Jag ska delge Andy de goda nyheterna.
-Just det, ja. Vi får ta trappan. -Nej, du. Det gör jag inte om.
-Fick ni ner mig, får ni ta upp mig. -Nej, nej...
Vi behöver block och talja.